Ухвала
іменем України
09 квітня 2020 року  
м. Київ
справа № 653/465/19
провадження № 51-1336 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів:	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,   	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від  17 грудня 2019 року.
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан та жителя Херсонської області, 
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті                                                      115 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання на строк 9 років позбавлення волі. 
2. Суд визнав доведеним, що 22 серпня 2018 року в період часу з 23:00 по 00:00 ОСОБА_5 , знаходячись у будинку та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклої сварки, маючи прямий умисел на позбавлення життяОСОБА_6 , наніс ножем не менше семи ударів в різні частини тіла потерпілого. Смерть ОСОБА_6 настала в результаті множинних колото-різаних поранень, у тому числі і в область серця.
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі 
3.  У касаційній скарзі захисник, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
4. На обґрунтування своєї позиції стверджує, що суд першої інстанції не встановив мотиву вичинення злочину його підзахистним, у результаті чого його дії помилково кваліфіковано за частиною 1 статті 115 КК. Крім того, захисник вважає, що стороною обвинувачення не було надано суду доказів на пітвердження мотиву вчинення ОСОБА_5 даного злочину.
5. Захисник вважає, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за статтею                     118 КК – умисне вбивство при перевищенні необхідної оборони.
6. Також захисник зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням статті 419 КПК, оскільки в своєму рішенні суд не надав відповідей на аргументи, викладені в його апеляційній скарзі та, відповідно, передчасно дійшов висновку про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Оцінка Суду
7.  Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
8. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу. 
9. Ускарзі захисник наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи, що на його думку, призвело до прийняття незаконного рішення. 
10.  Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
11.  Разом із тим, правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом. Апеляційний суд надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги, які по суті, аналогічні доводам касаційної скарги. Касаційна скарга не містить доводів, які б ставили під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.
12.Згідно зі статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.
13. Відповідно до статті 94 КПК суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – із точки зору достатності та взаємозв`язку.
14. Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій засудженого з частини 1 статті 115 КК на статтю 118 КК колегія суддів вважає необґрунтованими.
15. Так, з наданих судових рішень убачається, що суд першої інстанції зробив висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК з додержанням положень статті 23 КПК та на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими в їх взаємозв`язку, відповідно до статті 94 КПК.
16. Суд першої інстанції поставився критично до пояснень ОСОБА_5 про відсутність умислу на вбивство потерпілого, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовані дослідженими судом доказами, зокрема, і показами самого ОСОБА_5 та свідка                              ОСОБА_7 , характером дій засудженого, спрямованих на позбавлення життя потерпілого та їх послідовність, а саме: активний характер його дій щодо нанесення потерпілому декількох колюче-ріжучих тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_5 в силу свого віку та освіти не міг не розуміти, що такі дії можуть привести до смерті потерпілого. Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.
17. Згідно із частиною першою статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
18. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
19. Як убачається з наданої ухвали апеляційного суду, у судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 свою вину не визнав, при цьому не заперечував, що під рукою у нього опинився ніж, яким він наніс потерпілому удар по руці, після чого останній відпустив його, але він продовжив наносити удари ще два рази, в результаті чого ОСОБА_6 упав на підлогу. Тобто, сам засуджений стверджував, що після закінчення так званого нападу, він наніс потерпілому тілесні ушкодження які спричинили смерть останнього.
20. Крім того, висновки судів попередніх інстанцій про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_8 , за встановлених і викладених у вироку обставин обґрунтовано доказами, які досліджено судом в судовому засіданні, а саме показами свідка ОСОБА_7 яка була ретельно допитана судом першої інстанції, та суду показала, що криків не чула, і прокинувшись побачила, що потерпілий лежить у крові, засуджений був з ножем та стояв над ним. ОСОБА_8 був ще живий та просив її викликати швидку допомогу.
21.  Апеляційний суд, обґрунтовуючи в ухвалі свою позицію, послався на конкретні докази, що містяться у кримінальному проваджені та свідчать про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності обставин справи та правової кваліфікації дій засудженого. Ухвала апеляційного суду належним чином вмотивована і відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. 
22.  Переконливих аргументів, які б вказували на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння, в касаційній скарзі не зазначено.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2019 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від  17 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                  ОСОБА_3