КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 361/7784/2018                                                                             Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження №22-ц/824/5338/2020                                                        Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
14 квітня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року у справі за позовом Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
У С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2019 року позивач - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявленого позову зазначено, що відповідно до укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 договору у вигляді заяви про приєднання № 411787011 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заяви про відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 01 грудня 2017 року, останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У своїй заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою заяви на приєднання, відповідач просив надати кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його кредитний рахунок.
Відповідно до умов кредитного договору, позивачем було виконано свої зобов`язання, надано відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого, станом на 05 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 6207,14 гривень, яка складається із наступного: 5925,81 гривень - заборгованість по кредиту, 191,67 гривень - відсотки за користування кредитом, 68,53 гривні - нарахована пеня, 6,27 гривень - інфляція на суму простроченого кредиту, 0,12 гривень - інфляція на суму нарахованих та несплачених процентів, 13,87 гривень - загальна сума 3% річних від прострочену суму заборгованості по кредиту та 0,87 грн. - річних від сум нарахованих та несплачених процентів.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 6207,14 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень.
Після відкриття провадження по справі та призначення справи до розгляду, представником позивача було подано на адресу суду заяву про те, що з огляду на повне погашення відповідачем кредитної заборгованості після пред`явлення даного позову, банк не підтримує заявлені позовні вимоги, однак просить вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору у відповідності до положень частини 3 статті 142 ЦПК України.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762, 00 гривень.
Не погодившись із даним судовим рішення, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити позивачу АТ «Ощадбанк» в задоволенні позовних вимог та стягнути на його користь суму сплаченого до Київського апеляційного суду судового збору за подання апеляційної скарги з урахуванням витрат на касове обслуговування.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що оскаржуваним судовим рішенням на відповідача у незаконний спосіб покладено обов`язок відшкодувати позивачу судові витрати. Вважає, що судом неправомірно застосовані положення ч. 3 статті 142 ЦПК України, в той час як мало бути застосовано пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України. Зазначає, що судом не було враховано тієї обставини, що станом на 05.08.2019 року відповідачем було в повному обсязі погашено заборгованість за кредитною лінією від 07.12.2017 року на суму 10 000 гривень. Судом також не надано оцінки тому, що після отримання кредиту готівкою 08.12.2017 року в сумі 9847,50 грн. ОСОБА_1 щомісяця у 2018 році, за винятком січня, здійснював погашення суми кредиту і не давав приводу для дострокового розірвання договору кредитування. Вважає, що у позивача не було законних підстав для подання позову до суду, тому не згоден з віднесенням на нього судових витрат.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Ощадбанк» адвокат Світич П.В. не погоджується з доводами, викладеними відповідачем, просить залишити скаргу без задоволення, як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, загальний розмір якої станом на 05 вересня 2018 року становив 6207,14 гривень, та складався з наступного:
- 5925,81 гривень - заборгованість по кредиту, 
- 191,67 гривень - відсотки за користування кредитом, 
- 68,53 гривні - нарахована пеня, 
- 6,27 гривень - інфляція на суму простроченого кредиту, 
- 0,12 гривень - інфляція на суму нарахованих та несплачених процентів, 
- 13,87 гривень - загальна сума 3% річних від прострочену суму заборгованості по кредиту;
- 0,87 грн. - річних від сум нарахованих та несплачених процентів.
За подання позовної заяви до суду першої інстанції позивачем, як юридичною особою, сплачено судовий збір в розмірі, відповідно до положень п. 1 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, станом на відповідну дату, а саме - 1762 гривні (розмір прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 1 січня 2018 року), що підтверджується платіжним дорученням №2621020611 від 09.10.2018р. (а.с. 3)
З розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_1 , наданого позивачем, вбачається, що відповідачем, починаючи з січня 2018 року, не в повній мірі вносились платежі на погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту та нарахованим процентам, у зв`язку з чим, відповідно до умов договору, банком здійснювалось нарахування пені. (а.с. 23)
Відповідно до Загальних умов надання кредиту, з якими відповідач погодився шляхом підписання Заяви про приєднання №411787011 від 01.12.2017 року, зокрема пункту 1.28, Банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування Кредиту та інших платежів за Договором, строк сплати яких не настав, та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно із Законодавством, (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування Кредиту та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку:
- затримання сплати Клієнтом заборгованості по Кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та/або процентів за користування Кредитом та/або комісійної винагороди за обслуговування Кредиту, обов`язок щодо сплати яких передбачений Заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць.
Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось відповідачем, що 11.07.2018 року на його адресу було направлено Лист-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості по кредиту у зв`язку з затримкою сплати процентів за користування кредитом терміном понад один календарний місяць. (а.с. 21)
12 серпня 2019 року представником позивача - ОСОБА_2 було подано до суду першої інстанції заяву, в якій зазначено, що позивач не підтримує заявлених вимог у зв`язку з їх задоволенням після пред`явлення позову та просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат, що сплачені позивачем у розмірі 1762 грн. (а.с. 58)
Відповідно до положень частини 3 статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
З огляду на те, що позовні вимоги були задоволені відповідачем після пред`явлення позову, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про присудження стягнення понесених позивачем витрат на оплату судового збору з відповідача.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про безпідставність заявленного Банком позову, з огляду на наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують порушення відповідачем термінів погашення кредитної заборгованості, що надавало позивачу право вимагати дострокового її погашення.   
В той же час, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції помилково зазначив в резолютивній частині рішення про задоволення заявлених позовних вимог. Беручи до уваги повне погашення відповідачем заборгованості по кредиту та заяву позивача щодо не підтримання заявлених вимог, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне, керуючись положеннями статті 376 ЦПК України, змінити резолютивну частину рішення, зазначивши, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Змінити рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року, виклавши абзац перший резолютивної частини рішення в наступній редакції.
Позов Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 14 квітня 2020 року.

 
 
Судді:                                                                            Таргоній Д.О.
 
                                                                                       Голуб С.А.
 
                                                                                       Ігнатченко Н.В.