Номер провадження: 22-ц/813/4994/20 
Номер справи місцевого суду: 521/7309/18
Головуючий у першій інстанції Мурзенко  М. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2020                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року у складі судді Мурзенка М.В.,
в с т а н о в и в:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, заборгованості зі сплати аліментів, пені.
Позов обґрунтований тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду від 14.03.2013 розірвано. Від шлюбу у сторін народилась донька- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем, відповідач проживає окремо, аліменти в добровільному порядку не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Крім того, між сторонами в березні 2013 укладена усна домовленість, відповідно до якої, відповідач взяв на себе зобов`язання виплачувати кошти на утримання дитини у сумі 2 000 гривень на місяць, однак домовленість відповідачем не виконується в повному обсязі, а тому враховуючи відмову у сплаті аліментів, просить стягнути з відповідача заборгованість в період з березня 2013 року по квітень 2018 року у сумі з врахуванням індексу інфляції у сумі 407 650 грн., та неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у сумі 4 076,50 гривень.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.09.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000 гривень щомісяця, що підлягають індексації відповідно до Закону, починаючи з 02 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2019 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.09.2018 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасовано.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 02.05.2018 до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати, у позові ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлений судом розмір 5 000 грн. аліментів є необґрунтованим, оскільки відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідно до відомостей наданих ГУ ДПС в Одеській області апелянт перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності у ДПІ у Приморському районі м. Одеси з 23.10.2018. Сума одержаного доходу за 2018 рік (фактично з 01.11.2018 по 31.12.2018) складає 00,0 грн. Сума одержаного доходу за 2019 рік відсутня, оскільки термін надання звітності за 2019 рік з 01.01.2020 по 28.02.2020). Апелянт також зазначив, що з 12.04.2019 не працює в ТОВ «Ескімер Одеса», що підтверджується відміткою з трудової книжки ОСОБА_2 про звільнення його з посади. Судом не прийнято до уваги факт того, що відповідач перебуває в зареєстрованому з ОСОБА_7 шлюбі та має на утриманні неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дружина відповідача - ОСОБА_7 знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, у зв`язку з чим також перебуває на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що перетинання державного кордону України свідчить про наявність додаткових фінансових можливостей у відповідача та дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн., так як факт перетину державного кордону України відповідачем потрібно оцінювати з урахування інших доказів по справі, до того ж саме по собі перетинання кордону жодним чином не підтверджує можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти у заявленій сумі так як, поїздки за кордон були організовані за рахунок власних заощаджень дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_7 . Позивачем не було надано достатнє документальне обґрунтування витрат на дитину щомісячно, які підтверджують аліменти у розмірі 5 000 грн., а суд першої інстанції не достатньо уважно переглянув надані позивачем чеки і зробив помилковий висновок на підставі не належних доказів. З наданих позивачем чеків не вбачається, що витрати здійснювалися саме на дитину, а надані чеки та квитанції за сплату товарів та комунальних послуг, чеки, які не призначені для дитини (пиво, дитячі молочні суміші тощо), а призначені або для загального користування, або потреб позивача чи для немовля, про наявність якого не заперечував представник позивача. Так, згідно з чеків наданих позивачем до суду першої інстанції, вбачається, що за січень 2018 року загалом на потреби сім`ї, у якій мешкає ОСОБА_3 було витрачено 1 269 грн.; за лютий 2018 року-5 394 грн.; за квітень 2018 року-4 292 грн.; за травень 2018 року-1 400 грн. Крім того, після розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх спільна донька - ОСОБА_3 усі святкові та вихідні дні, в тому числі канікули проживає разом з відповідачем. При цьому відповідач самостійно сплачує усі витрати на харчування, одяг, засоби гігієни, тощо для своєї дочки, що підтверджується відповідними чеками та квитанціями. Крім того, у тексті зміненої позовної заяви від 18.02.2019 у цивільній справі №520/9978/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, позивач особисто підтверджує той факт, що спільна дитина сторін ОСОБА_3 проживає разом з відповідачем, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, так як аліменти стягуються на корить того з ким дитина проживає згідно вимог ч. 3 ст. 199 СК України. З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_3 проживає і з матір`ю і з батьком однакову кількість часу протягом року, що свідчить, про відсутність правових підстав у позивача для звернення з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Також, відповідач разом зі своєю донькою - ОСОБА_3 подорожує за кордон та всі витрати на закордонні поїздки сплачуються за рахунок заощаджень матері ОСОБА_2 Відповідач завжди добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дочки, коли вона мешкала у матері, що підтверджується квитанціями та платіжними дорученнями з особистого рахунку ОСОБА_2 про переказ грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 . Судом першої інстанції також не взято до уваги та не досліджено під час розгляду справи по суті наявну в матеріалах справи розписку ОСОБА_3 від 30.12.2018, яка особисто підтверджує, що отримує на постійній основі грошові кошти від батька- ОСОБА_2 на своє утримання (кишенькові гроші, сплату за навчання, розваги) починаючи з 2012 року по теперішній час.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2020 апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року у цивільній справі розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_10, суддів: Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року.
На підставі розпорядження керівника апарату Одеського апеляційного суду від 24.04.2020 №2254 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2020 «Про звільнення ОСОБА_10 з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку» здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2020 апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року у цивільній справі повторно розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі: головуючого судді Сєвєрової Є.С., суддів: Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2020 справу призначено до розгляду без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Задовольняючи позов частково та стягуючи на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що розмір офіційного доходу відповідача, відомості про систематичні виїзди за кордон для відпочинку свідчать про наявність додаткових фінансових можливостей у відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.
Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 14.03.2013 шлюб між сторонами розірвано.
Згідно з довідкою ЖБК «Університет-4» від 14.06.2017, спільна дитина сторін ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Домовленість щодо утримання дитини між сторонами у справі не досягнута.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до наведеного матеріальне становище платника аліментів є предметом доказування.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 11.02.2014 року працював в ТОВ «Ексімер Одеса» на посаді дитячого лікаря-офтальмолога.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, дохід отриманий, як фізичною особою за 1-4 квартал 2018 року становив 71 184,80 грн., за 1-2 квартал 2019 року-25 237,78 грн. 
Як вбачається з відповіді Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 31.10.2019 ОСОБА_2 перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності у ДПІ у Приморському районі м.Одеси з 23.10.2018. 
Сума одержаного доходу за 2018 рік складає 0,00 грн., згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної-особи підприємця від 05.02.2019 №30605.
З копії витягу з трудової книжки відповідача ОСОБА_2 вбачається, що 14.05.2019 апелянт з посади дитячого лікаря-офтальмолога ТОВ «Ексімер Одеса» звільнився, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.
Відповідач ОСОБА_2 одружений та має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Дружина відповідача ОСОБА_7 з 25.01.2017 перебуває у відпустці по догляду за дитиною.
Вказані вище обставини спростовують висновок суду про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн щомісяця та є необґрунтованим.
Сам факт перетинання кордону не є доказом розміру отриманого доходу, при цьому суд не врахував, що перетин кордону для відпочинку відповідач здійснював з донькою ОСОБА_2 . З розписки спільної дитини сторін ОСОБА_2 вбачається, що вона з 2012 року отримує матеріальну допомогу від батька, та підтвердила вартість закордонних поїздок за рахунок батька.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує, що відповідач має на утриманні малолітнього сина, має працездатний вік, має можливість сплачувати аліменти та вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно.
Твердження апелянта про те, що дитина на вихідних та в період канікул проживає з ним, а тому наявні підстави вважати, що дитина проживає однаковий проміжок часу як з матір`ю так і з батьком, що свідчить про відсутність підстав для стягнення аліментів з батька суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, так як з довідки ЖБК «Університет-4» від 14.06.2017 вбачається, що дитина проживає з матір`ю, а проживання дитини на вихідних та в період канікул частково з батьком не свідчить, що дитини перебуває на утриманні батька та звільняє його від обов`язку сплати аліментів.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про визначення розміру аліментів в сумі 5000 грн, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні із визначенням розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання доньки в сумі 2500 грн.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року в частині розміру визначених до стягнення аліментів на дитину змінити.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 02 травня 2018 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

       Головуючий:
       Судді: