ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року	Львів	Справа № 161/20128/19 пров. № А/857/2478/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П.,
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С.М.;
за участю секретаря судового засідання – Джули В. М.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2020 року  у справі № 161/20128/19  (головуючий суддя Пушкарчук В. П., м. Луцьк)  за позовом   ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Віктор Наталії Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву   ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Віктор Наталії Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення LC-009187 від 09.11.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн, закриття провадження в справі.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», є протиправним, необґрунтованим та недоведеним. Вказує, що не порушував Правила дорожнього руху України, оскільки дійсно 08.11.2019 року здійснив зупинку транспортного засобу Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 біля приватного будинку на вулиці Хакімова, 1а, однак, в`їзд на дану вулицю було здійснено ним з вулиці Кривий Вал і жодних заборонних знаків щодо паркування автотранспорту на даній ділянці дороги не встановлено. При в`їзді на вулицю Хакімова зі сторони вулиці Сенаторки Левчанівської таких дорожній знаків також немає.
Рішенням  Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем – ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що оскаржуване рішення суду винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що розгляд справи проведено без участі позивача, однак будь-яких повісток про виклик та участь в судовому засіданні на 29.01.2020 ним не отримано. Не було надіслано і відзиву на позовну заяву, а тому був позбавлений надати суду обґрунтовану відповідь на відзив. Також зазначено, що долучені до матеріалів справи фотозображення, якими нібито доводиться його вина, містять значну різницю в часі. Стверджує про помилковий висновок суду, зроблений на підставі наданих відповідачем фотокопій, що позивачем здійснено заїзд з вул. Сенаторки Левчанівської, де є знак про заборону зупинки, однак не взято доводи позовної заяви, згідно яких здійснено було заїзд з АДРЕСА_1 . Кривий Вал на вул. АДРЕСА_2 і оскільки на вул. Сенаторки Левчанівської працювала спецтехніка, він здійснив розворот свого транспортного засобу та припаркувався біля приватного будинку. Також позивачем було надано суду фотокопії з мобільного телефону, які підтверджують відсутність заборонних знаків щодо паркування автотранспорту при заїзді як з вул. Кривий Вал, так і вул. Сенаторки Левчанівської. Даний факт підтверджується фотозображеннями з інтернет-ресурсу maps.google.com. Вважає, що відповідачем не надано доказів щодо правомірності його рішення.
Департамент муніципальної варти Луцької міської ради на апеляційну скаргу подав відзив, у якому просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2020 року залишити без змін, відмовивши ОСОБА_1 повністю у заявлених в апеляційній скарзі вимогах.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими шляхом надіслання на електронні адреси повісток про виклик із зазначенням часу та місця розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Від позивача на адресу апеляційного суду надійшов лист, яким ОСОБА_1 повідомляє про неможливість з`явлення в судове засідання в період з 11.03.2020 р. п 13.03.2020 р. В силу вимог ч.4 ст.229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувавши оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення LС-009187 від 09.11.2019 р. слідує, що 08.11.2019 р. о 09 год 45 хв в м. Луцьку за адресою: вул. Хакімова, 1а водій, який керував автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку, а саме: здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Фотозйомка (відеозапис) проводився спецзасобами марки  Samsung SM-1561. Особу водія наведеного транспортного засобу – ОСОБА_1 та його місце проживання/реєстрації встановлено за  даними Національної автоматизованої інформаційної системи Єдиного державного реєстру транспортних засобів (НАІС). 
За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.
Позивач з винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення не погодився та 29.11.2019 звернувся до суду, надіславши позовну заяву поштовим зв`язком АТ «Укрпошта».
Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що факт порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху був виявлений відповідачем, який з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач здійснив зупинку свого автомобіля в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». До такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі наданих відповідачем фотоматеріалів.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважаючи, що такі не відповідають обставинам справи з наступних підстав.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.3.34 розділу 33 ПДР дорожній знак «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).                
Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» міститься роз`яснення про те, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 90 КАС України вказує, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.
З постанови серії LС-009187 від 09.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 08.11.2019 р. о 09 год 45 хв в м. Луцьку за адресою: вул. Хакімова, 1а здійснив зупинку транспортного засобу Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».
Отже, правопорушення, яке кваліфікувалося відповідачем позивачу, стосується порушення правил зупинки транспортного засобу, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Згідно ч. 1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
В доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення – зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», відповідач надав суду три копії фотофіксації.
Досліджуючи вказані копії фотофіксацій, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що на копії фотофіксації (а.с.23) зафіксовано дату та час (моменту) – 8 листопада 2019 року 09:49 год. та вказано географічні координати місця розташування транспортного засобу – автомобіль Ford з держаним номерним знаком НОМЕР_1 . З наведеного неможливо встановити, що водій автомобіля Ford з д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ПДР. Аналогічно згідно копії фотофіксації, що на а.с.24, зафіксовано дату та час (моменту) – 8 листопада 2019 року 09:48 год. та вказано географічні координати місця розташування транспортного засобу – автомобіль Ford з д.н.з. НОМЕР_1 , неможливо встановити, що водій автомобіля Ford з д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ПДР.
Досліджуючи копію фотофіксації, що на а.с.25, судом апеляційної інстанції встановлено зафіксовану дату та час – 8 листопада 2019 року 08:28 год. та вказано географічні координати місця розташування транспортного засобу з державним номерним знаком   НОМЕР_2 , а також по ліву сторону дороги розташований дорожній знак «Зупинка заборонена». Однак, із вказаної фотофіксації обрано ракурс, який не фіксує факт зупинки автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 на вказаній ділянці дороги.
Тобто, надані суду копії фотофіксацій не доводять факт вчинення особою, яка керувала автомобілем (водієм) Ford  Focus д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ПДР, а лише припускають і з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доведення вчинення адміністративного правопорушення не може будуватися на припущеннях, оскільки таке суперечитиме статті 62 Конституції України.
Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Також колегія суддів вважає, що відповідач не спростував належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами доводи позивача про те, що 08.11.2019 р. дійсно здійснив зупинку свого транспортного засобу Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , біля приватного будинку на вулиці Хакімова, 1а, однак, в`їзд на дану вулицю було здійснено ним з АДРЕСА_3 Кривий Вал, де заборонних знаків щодо паркування автотранспорту на вказаній ділянці дороги не встановлено.
Отже, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не виконав обов`язку аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та не спростував твердження позивача про невчинення ним інкримінованого правопорушення. 
За даних обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони, а отже і всього складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до пункту 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення LС-009187 від 09.11.2019 р. підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.
Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неповне та неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а отже таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 229, 241, 250, 286, 308, 310, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити.
Рішення  Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2020 року  у справі № 161/20128/19 – скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Віктор Наталії Анатоліївни про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення LC-009187 від 09 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.      

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 18 березня 2020 року.