Дата документу 28.04.2020 Справа № 333/1466/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/1602/20                                 Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко А.Г.
Є.У.№ 333/1466/19                                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:         Кримської О.М.,
Подліянової Г.С., 
секретар:         Волчанова І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина – Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги були діти померлої: ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, та ОСОБА_5 ,батько позивачки, який відмовився від спадщини на користь своєї сестри ОСОБА_4 .
Постановою державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори від 21.05.2016 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , тому належна останній Ѕ частка квартири не була оформлена спадкоємцями першої черги, спадкове майно залишилося не витребуваним і може бути визнано відумерлим.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 .
Зважаючи на те, що спадкоємці першої черги не мають права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , вказане майно може бути успадковане спадкоємцями наступних черг.
Посилаючись на вказані обставини, просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 лютого 2020 у задоволені позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Ѕ частка квартири, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , у порядку спадкування за законом перейшла до її спадкоємця першої черги, відсутні підстави для визначення позивачці, яка є спадкоємцем п`ятої черги, додаткового строку для прийняття спадщини. 
Не погоджуючись з рішеннямсуду  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, які призвели до помилкового висновку про відмову у задоволені позову. Зроблений висновок суду про відсутність спадкового майна, на думку апелянта, є хибним, як і те, що відсутні поважні причини для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Територіальна громада м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради подала заяву про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.
Третя особа ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надав, копію апеляційної скарги та ухвали про відкриття апеляційного провадження не отримав, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Відсутність відзиву не заважає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами справи.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Железняка В.К.,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.
Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.57), після смерті якої відрилась спадщина та заведена спадкова справа № 306 за 2007 р. у Шостій Запорізькій державній нотаріальній конторі (а.с.54-79).
До складу спадкового майна увійшла Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 (а.с. 66 зворот).
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 були її діти: син ОСОБА_5 (батько позивачки), який відмовився від спадщини на користь доньки померлої ОСОБА_4 (а.с.56 зворот).
Донька померлої ОСОБА_4 04.05.2007 подала заяву про прийняття спадщини до Шостої запорізької державної нотаріальної контори (а.с.55 зворот). 
Постановою державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори від 21.05.2016 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 з підстав неможливості встановити факт родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем - у зв`язку із розбіжностями прізвищ у свідоцтві про народження ОСОБА_4 і у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 (а.с.74).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а.с.16). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . Спадкоємцем першої черги після її смерті є її син ОСОБА_2 , якому 16.02.2019 Вільнянською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 – матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої була дочка ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.17). 
За змістом статей 1216,1218,1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1259 ЦК України встановлює зміну черговості одержання права на спадкування, яка може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Звертаючись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець п`ятої черги посилалася на те, що у неї виникло право на спадкування з тих підстав, що спадкоємці першої черги не реалізували своє право на спадщину: її батько ОСОБА_5 відмовився від спадщини на користь своєї сестри ОСОБА_4 , а остання не отримала спадщину, оскільки нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Проте відмова нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю першої черги, який прийняв спадщину, за положенням ст. 1258 ЦК України не є підставою для одержання права на спадкування спадкоємцями п`ятої черги, оскільки відповідно до статей 1268,1296 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Установивши, що у позивачки ОСОБА_1 як спадкоємиці п`ятої черги не виникло право на спадщину після смерті баби ОСОБА_3 , оскільки на підставі ст.ст.1258, 1261 ЦК України належне спадкодавцю майно успадкувала спадкоємиця першої черги донька померлої ОСОБА_4 , суд першої черги дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними і ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем положень спадкового права. 
Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі – Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст постанови складено 29 квітня 2020 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова
Судді О.М. Кримська 
Г.С.Подліянова