ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року                                        м.Дніпро                               Справа №  908/2294/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач),
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Кандиба Н.В.
розглянувши апеляційну скаргу Докашенка Дмитра Євгенійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.11.2019 

у справі №908/2294/19 
за позовом Комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі", м. Дніпрорудне, Запорізької області
до Фізичної особи-підприємця Докашенка Дмитра Євгенійовича, м. Дніпрорудне, Запорізької області
про стягнення 13807,14 грн.

ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Дніпрорудненські теплові мережі" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Докашенко Дмитра Євгенійовича 13    370,53 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, 304,74 грн. інфляційних витрат, 131,87 грн. 3% річних.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.11.2019 у справі №908/2294/19 позовні вимоги задоволено та стягнуто з Докашенко Дмитра Євгенійовича на користь Комунального підприємства "Дніпрорудненські теплові мережі" 13    370,53 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, 304,74 грн. інфляційних витрат, 131,87 грн.  3 % річних, 1921,00 грн. судового збору. 
Ухвалюючи  рішення, місцевий господарський суд виходив з доведеності матеріалами справи порушення відповідачем зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної сплати вартості спожитої теплової енергії у період з 01.01.2018 до 31.04.2018. При цьому суд керувався приписами статей 525,526,530,625,714 Цивільного кодексу України, статей 231, 232, 275 Господарського кодексу України, статей    24,    25 Закону України "Про теплопостачання".
Не погодившись з вказаним рішенням Докашенко Д.Є. подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Запорізької області від 06.11.2019 у справі №908/2294/19, згідно якої просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги КП «Дніпрорудненські теплові мережі» задовольнити частково:  в частині стягнення з останнього суми боргу у розмірі 4    840,31 грн. за 23 дні лютого 2018. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд не з`ясував всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, зокрема не дослідив Акт приймання-передачі  приміщення орендодавцю від 23.02.2018, та не звернув уваги, що саме з цієї дати Докашенко Дмитро Євгенійович не споживав послуг КП «Дніпрорудненські теплові мережі», що підтверджується непідписаними з боку останнього актами надання послуг. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2019  для розгляду справи №908/2294/19 призначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Чередко А.Є., Паруснікова Ю.Б.  
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 апеляційну скаргу Докашенко Дмитра Євгенійовича  на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.11.2019 у справі № 908/2294/19 залишено без руху та надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків та надання доказів сплати судового збору у розмірі 2881,50 грн.
05.02.2020 відповідачем усунуто недоліки апеляційної скарги та надано докази сплати судового збору у визначеному законом порядку та розмірі. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці  судді-доповідача Мороза В.Ф., для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі №908/2294/19  визначено колегію у складі головуючого судді Вечірко І.О., суддів Паруснікова Ю.Б., Чередко А.Є.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Докашенка Дмитра Євгенійовича  на рішення Господарського суду Запорізької області  від 06.11.2019 у справі №908/2294/19, розгляд скарги призначено на 16.03.2020.
Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 19.02.2020, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу у справі №908/2294/19, справу передано на розгляд колегії у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Паруснікова Ю.Б., Чередко А.Є.
Протокольною ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2020 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.04.2020.
У зв`язку з встановленням постановою Кабінету Міністрів України  від 11 березня 2020 р. N211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України  від 22 квітня 2020р. N291) на усій території України  карантину з 12 березня до 11 травня 2020 року судове засідання,  призначене на 02.04.2020, не відбулося.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2020  розгляд справи №904/4036/19 призначено на 28.05.2020.
Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що        постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 з метою запобігання поширенню коронавірусної  хвороби установлено карантин, у зв`язку з чим, у останнього відсутня можливість прибути до суду, з огляду на що просить  призначити справу  на дату після закінчення введеного карантину. 
Зазначене клопотання відповідача надійшло електронною поштою на офіційну електронну адресу Центрального апеляційного господарського суду та не містить кваліфікованого електронного підпису, про що відділом документообігу та контролю суду складено відповідну довідку №06-21/322/20 від 18.05.2020.
Подане клопотання апеляційним господарським судом залишено без задоволення з огляду на те, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, про що учасників справи було повідомлено ухвалою суду від 07.05.2020. Водночас відповідач не скористався правом прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що було запропоновано зазначеною ухвалою. 
Окрім того зазначене клопотання в порушення ч.3 ст 91 Господарського процесуального кодексу України  подано в електронній копії та не містить кваліфікованого електронного підпису.
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між фізичною особою Кіраль С.Л. (орендодавець) та фізичною особою Докашенко Д.Є. (орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №01/07 від 31.07.2017 (надалі - Договір оренди), згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення розташоване у м.Дніпрорудне за адресою вул.Набережна, буд. 4 , загальною площею 105,80 кв.м для здійснення господарської діяльності. 
Відповідно до п.4.5, 5.2 Договору оренди орендар зобов`язується самостійно  від свого імені на підставі даного договору оренди, укладати договори на постачання комунальних послуг, теплопостачання та постачання електричної енергії, та за власний рахунок здійснювати оплату комунальних послуг та послуг тепло та електропостачання, згідно рахунків, що виставляють постачальники послуг. 
Згідно Акту передачі-приймання приміщення до договору №01/07 від 31.07.2017, підписаного сторонами договору оренди, орендар прийняв  приміщення розташоване у м.Дніпрорудне за адресою вул.Набережна, буд. 4 , загальною площею 105,80 кв.м у стані придатному для подальшого використання. 
На виконання умов Договору оренди  ФОП Докашенко Д.Є. (споживач) було укладено з Комунальним підприємством «Дніпрорудненські теплові мережі»  (енергопостачальна організація) Договір про постачання теплової енергії №72-Т від 01.08.2017 (надалі Договір №72-Т)
Згідно умов даного договору  постачальник зобов`язуються постачати споживачу, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію по встановленим тарифам в термін, передбачений цим договором (розділ 1 Договору).
Відповідно до п.2.1 Договору теплова енергія постачається Споживачу в обсягах у відповідності з додатком №3  до цього договору, який вважається невід`ємною частиною  цього договору. 
Розрахунки за спожиту теплову енергію  проводяться на підставі актів на відпуск комунальних послуг, винятково у грошовій формі у відповідності з установленими тарифами. Розрахунковим періодом  вважається  календарний місяць. Оплату рахунків за надані послуги Споживач  зобов`язується  проводити на розрахунковий рахунок Енергопостачальної організації в повному розмірі в термін 5 банківських днів з моменту одержання рахунка (п.6.1. 6.2 Договору).
Пунктом 3.2.4 Договору передбачений обов`язок споживача письмово повідомляти Енергопостачальну організацію про зміни власної назви, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, а також про зміни користувачів приміщень (субабонентів) не пізніше 5-ти днів з моменту настання вищеперелічених подій. 
Відповідно до п.10.1 Договору цей Договір укладається терміном на 3 роки. Набирає чинності з 01.08.2017 та діє до 01.08.2020.
Пунктом 10.2 Договору передбачено, що Договір призупиняє свою дію у випадку: взаємної згоди сторін про його призупинення; прийняття рішень арбітражним судом; ліквідації сторін.
Окрім того,  між КП «Дніпрорудненські теплові мережі» (виконавець) та ФОП Докашенко Д.Є. (споживач) було укладено Договір №57 про надання послуг з утримання будинків, споруд  та прибудинкових територій в частині надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання від 01.01.2017 (надалі Договір №57).
Предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання у житловому будинку № 4 по вул. Набережна у м. Дніпрорудне , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором ( п.1 Договору №57).
Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі виставлених рахунків (п.5 Договору №57).
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.08.2020. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність  його перегляду, цей договір вважається продовженим на наступний період (п.20 Договору №57).
Пунктом 21 Договору передбачено, що цей Договір може бути розірваний достроково у разі: переходу права власності (користування) на квартиру (житлове приміщення у гуртожитку), нежитлове приміщення у житловому будинку (гуртожитку) до іншої особи; невиконання його сторонами умов цього договору. 
Позивачем виконано свої зобов`язання та надано відповідачу послуги  з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж та з постачання теплової енергії, що підтверджується наданими в матеріали справи Актами надання послуг №50 від 31.01.2018, №321 від 28.02.2018, №468 від 28.02.2018, №741 від 31.03.2018№866 від 30.04.2018, №1011 від 30.04.2018.
Разом з тим, відповідачем не виконано свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг. 
16.02.2018 на адресу КП «Дніпрорудненські теплові мережі» від Кіраль С.Л. , надійшло  Повідомлення, підписане на підставі довіреності  від 12.01.2018 Докашенко Д.Є , яким було повідомлено, що Договір оренди №01/07 буде розірвано 23.02.2018, у зв`язку  зі зміною власника приміщення по вул.Набережна, 4; літ.А-5, 18, 19, 22.
Листом від 23.02.2018 вих.№11/283 позивач повідомив  ФОП Кіраль С.Л. та ФОП Докашенко Д.Є., що для припинення договору  на поставку теплової енергії №72-Т від 01.08.2017 та договору про надання послуг з технічного обслуговування  та поточного ремонту внутрішньобудинкових  систем теплопостачання  №57 від 01.08.2017 Докашенко Д.Є. необхідно звернутися  до КП «Дніпрорудненські теплові мережі»  та в обов`язковому порядку  надати акт приймання-передачі орендованого ним нерухомого майна орендодавцю. 
Зазначений лист було вручено відповідачу особисто, про що міститься підпис останнього на копії листа, наданого в матеріали справи. 
07.05.2018 КП «Дніпрорудненські теплові мережі» було вручено відповідачу претензію,  згідно якої позивач вимагав  сплатити суму заборгованості, яка станом на 01.05.2018 складає 13    370,53 грн.
11.05.2018  на адресу позивача від відповідача  надійшли заяви-повідомлення  про дострокове розірвання Договору про постачання теплової енергії №72-Т від 01.08.2017 та Договору №57 про надання послуг з утримання будинків, споруд  та прибудинкових територій в частині надання послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання від 01.01.2017  з 23.02.2018 у зв`язку з переходом права користування приміщенням до іншої особи. 
До даної заяви відповідачем було додано Акт передачі-приймання приміщення від 23.02.2018, підписаний ФО Кіраль С.Л. та ФО Докашенко Д.Є .
Проте відповідачем на час розгляду справи не було сплачено суму заборгованості у розмірі  13    370,53 грн., що і стало причиною виникнення спору.
Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2    статті 11 Цивільного кодексу України    (ЦК України), є договір.
Відповідно до    статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до    статті 6 цього Кодексу    сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені    Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтею 1 якого унормовано, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Відповідно до    ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»    до комунальних послуг належать послуги, у тому числі, з постачання теплової енергії та обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем.
Статтею 21   Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої    статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Зазначені положення кореспондуються з нормами статті 19 Закону України «Про теплопостачання», згідно якої споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до приписів    ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України    )
Відповідно до    ст.903        ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до    статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до    ст.599 ЦК України,    ст.202 ГК України    зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Відповідачем не виконано зобов`язання щодо оплати вартості послуг, за укладеними договорами, у розмірі 13    370,53 грн. за період січень 2018-квітень 2018, оскільки останній вважає їх розірваними з 23.02.2018. 
Статтею 631 Цивільного кодексу України    визначені положення щодо строку договору, зокрема, частиною 1 передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. 
Зі змісту вказаної норми вбачається, що строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Протягом строку дії договору сторони мають права і повинні виконувати свої обов`язки, які обумовлені предметом того чи іншого договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд, за винятком випадків, коли законом передбачено конкретний строк дії того чи іншого виду договорів.
Відповідно до умов Договору №57 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.08.2020. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність  його перегляду, цей договір вважається продовженим на наступний період (п.20 Договору №57).
Пунктом 21 Договору передбачено, що цей Договір може бути розірваний достроково у разі: переходу права власності (користування) на квартиру (житлове приміщення у гуртожитку), нежитлове приміщення у житловому будинку (гуртожитку) до іншої особи; невиконання його сторонами умов цього договору. 
Відповідно встановлено і строк дії Договору  №72-Т у пункті 10.1 Договору в якому передбачено, що цей Договір укладається терміном на 3 роки. Набирає чинності з 01.08.2017 та діє до 01.08.2020.
В пункті 10.2 Договору сторони погодили, що  Договір призупиняє свою дію у випадку: взаємної згоди сторін про його призупинення; прийняття рішень арбітражним судом; ліквідації сторін.
Таким чином умовами даного договору не передбачено односторонньої відмови від договору та не визначено порядок припинення дії договору у випадку такої відмови. 
При цьому пунктом 3.2.4 Договору про постачання теплової енергії передбачено обов`язок споживача письмово повідомляти Енергопостачальну організацію про зміни власної назви, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, а також про зміни користувачів приміщень (субабонентів) не пізніше 5-ти днів з моменту настання вищеперелічених подій. 
Крім того, обов`язки  споживача теплової енергії визначені у ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», відповідно до ч.3 якої  встановлено, що основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів.
Позивачем в листі від 23.02.2018 вих. №11/283 роз`яснено  порядок припинення  вищевказаних договорів та запропоновано Докашенко Д.Є  надати акт приймання-передачі орендованого ним нерухомого майна орендодавцю. Зазначений лист відповідачем отримано особисто, про що міститься підпис останнього на листі. 
Разом з тим, з заявами повідомленнями про розірвання договорів Докашенко Д.Є. звернувся до КП «Дніпрорудненські теплові мережі» лише 11.05.2018, після чого позивачем і було припинено нарахування за вказаними договорами. 
Згідно з п.1    ст.628 ЦК України    зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею  525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 1    ст.651 ЦК України    зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Підписавши вищевказані договори сторони погодили їх умови та були обізнані  про такі умови, у тому числі і про порядок припинення договорів.
Проте відповідачем не виконано обов`язок щодо своєчасного повідомлення позивача про зміну власника, звільнення приміщення та надання відповідних доказів на підтвердження такої інформації, чим порушено порядок припинення укладених договорів. 
При цьому, враховуючи, що відповідачем було отримано листа позивача, в якому останній повідомляв про необхідність надання  акту приймання-передачі орендованого приміщення  для припинення договорів, колегія суддів зазначає, що Докашенко Д.Є. був обізнаний про необхідність надання такого акту. 
Посилання апелянта,  що позивачем вимагався акт повернення орендованого приміщення від Кіраль С.Л. , судом відхиляються, оскільки договори з позивачем були укладені саме орендарем Докашенко Д.Є. , а не орендодавцем Кіраль С.Л. , а тому обов`язок припинення таких договорів покладено саме на відповідача. 
Таким чином всі ризики настання негативних наслідків, у разі неналежного виконання зобов`язання, несе сторона, яка порушила таке зобов`язання.
Принцип змагальності сторін, закріплений у частині 3 статті 13 та частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, враховуючи що апелянтом не надано доказів своєчасного звернення до позивача з заявою про припинення договорів та наданням доказів повернення приміщення, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 13    370,53 грн. грн. за період січень-квітень 2018.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних  від  простроченої  суми. 
Позивачем заявлено до стягнення 304,74 грн. втрат від інфляції за період з січня 2018 по квітень 2018 та 131,87 грн. 3% річних.
Враховуючи викладені обставини, наявність встановлених судом  підстав для стягнення суми заборгованості, а також те, що відповідачем не надано доказів сплати суми заборгованості у розмірі 13    370,53 грн., колегія суддів доходить висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 131,87 грн. 3% річних та 304,74 грн. втрат від інфляції.  
Щодо доводів апелянта, що ним не підписувалися акти наданих послуг за спірний період, колегія зазначає, що судом досліджено вказані акти та встановлено, що акти наданих послуг №50 від 31.01.2018, №321 від 28.02.2018, №468 від 28.02.2018 підписані сторонами у справі. Акти наданих послуг  №741 від 31.03.2018, №866 від 30.04.2018, №1011 від 30.04.2018 підписані та скріплені печаткою лише позивача, підпис відповідача відсутній. 
При цьому на підставі наданих  в матеріали справи доказів, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, у зв`язку з недотримання відповідачем порядку дострокового припинення договору, в частині своєчасного звернення про розірвання договору та надання відповідних доказів позивачу на підтвердження зазначеної інформації, а тому  посилання на відсутність підписаного двостороннього акта наданих послуг не є перешкодою для захисту суб`єктивного матеріального права, у даному випадку стягнення заборгованості. 
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення господарського суду Запорізької області у даній справі відсутні.
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Судові витрати по справі у зв`язку з поданням апеляційної скарги на підставі статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст.  275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Докашенка Дмитра Євгенійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.11.2019  у справі №908/2294/19  залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Господарського суду Запорізької області від 06.11.2019  у справі №908/2294/19   залишити без змін. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Докашенка Дмитра Євгенійовича .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 02.06.2020

Головуючий суддя                                                  В.Ф. Мороз

Суддя                                                                       Ю.Б.Парусніков 

Суддя                                                                                              А.Є.Чередко