ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2020 р.	Справа № 520/12894/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
          розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/12894/19
          за позовом        ОСОБА_1 ,        ОСОБА_2  
          до       Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради               
          про визнання незаконним рішень та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач 1) та ОСОБА_2 (далі - позивач 2) звернулися до суду з позовом, в якому просили:
- визнати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації індустріального району Харківської міської ради про відмову виплачувати з 19.08.2017 ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, незаконним та протиправним; 
- визнати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації індустріального району Харківської міської ради про відмову виплачувати з 19.08.2017 ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, такими, що становить дискримінацію; 
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради виплатити ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 19.08.2017 та платити її в подальшому.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 позовну заяву повернуто позивачу. 
ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку.
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов до невірних висновків щодо отримання позивачем ухвали суду про залишення позову без руху, оскільки конверт, адресований позивачу повернутий до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»,  що не є належним доказом  отримання судового рішення позивачем. Отже, висновки суду про не усунення позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху є передчасними.  
Управління праці та соціального захисту населення адміністрації індустріального району Харківської міської ради (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у відкритті провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, посилаючись на те, що позивач раніше зверталася до суду з таким саме позовом, до цього ж відповідача та з того самого предмету спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 залишена без руху, з підстав  невірного зазначення в позові позивача - малолітньої дитини та не зазначення позивача ОСОБА_1 , як законного представника малолітньої дитини ОСОБА_2 .
Судом надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
08.01.2020 конверт з копією ухвали від 03.12.2019 повернуто до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що підтверджується поштовим повідомленням.(а.с.13)
Суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 03.12.2019 надіслана судом позивачу, судом виконано обов`язок щодо повідомлення позивача, проте вимоги суду позивачем не виконані, а отже є підстави для повернення позову.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.
Вирішуючи питання суд першої інстанції послався на ч.6 ст.251 КАС України, проте не вірно її застосував.
Відповідно до ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже судове рішення вважається врученим у випадку :
- відмови отримати копію судового рішення;
- відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання;
- відмови отримати копію судового рішення чи відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В свою чергу, відмітка «за закінченням встановленого строку зберігання» не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Колегія суддів зазначає, що судове рішення направлялося за адресою проживання позивача, зазначеній в позові. 
Однак в позовній заяві позивач, крім поштової адреси, також зазначила номер засобу зв`язку (мобільний номер телефону), проте суд першої інстанції, отримавши конверт (поштове відправлення), який повернувся з зазначенням причини невручення «за закінченням встановленого строку зберігання», не сповістив позивача за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст. 129 КАС України щодо повідомлення скаржника про залишення апеляційної скарги без руху.
Отже доказів вручення ухвали суду про без руху позивачу матеріали справи не містять, наявне в справі поштове відправлення не є належним доказом отримання позивачем судового рішення.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 30.03.2020р. по справі № 240/2765/19.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульованої в рішенні від 8 листопада 2018 року, у справі "Созонов та інші проти України", ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Враховуючи неповідомлення судом першої інстанції позивача про залишення позову без руху, та необізнаність позивача про судове рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, а отже ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Щодо доводів відповідача у відзиві на апеляційну скаргу стосовно наявності підстав для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі, колегія суддів зазначає, що зазначене питання віднесено до компетенції суду першої інстанції відповідно до ст.170 КАС України.
Під час вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі або відмові, в тому числі з підстав п.2 ч.1 ст.170 КАС України  суд першої інстанції з`ясовує,  чи є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до ст.169 КАС України, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року по справі № 520/12894/19  скасувати.
Справу № 520/12894/19 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 
Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова