Справа № 127/5163/19
Провадження № 22-ц/801/264/2020
Категорія: 30
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року	Справа № 127/5163/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року, ухвалене суддею Дерновою В.В. у м. Вінниці, повне рішення складено 22 листопада 2019 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 (в інтересах якого діє ОСОБА_1 ), до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,
встановив:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив: - визнати недійсним договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладені 11.05.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. та зареєстровані в реєстрі під №1261 та №1262 з моменту їх укладення; - визнати недійсним договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладені 23.05.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. та зареєстровані в реєстрі під №630 з моменту їх укладення.
Позов мотивований тим, що на день укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу він з дружиною та своїм малолітнім сином проживали у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Оскільки на момент укладання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за вказаною адресою, а саме 11.05.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , попередня згода органів опіки та піклування на його укладення не надавалася, такі договори підлягають визнанню недійсними.
Як наслідок, укладені 23.05.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки також підлягають визнанню недійсними.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Скарга мотивована тим, що на день укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу позивач з дружиною та малолітнім сином проживали у спірному будинку та, відповідно, мали право проживання у вказаному будинку; суд прийшов до помилкового висновку, що для вчинення оскаржуваних договорів не потрібна згода органу опіки та піклування; судом залишено поза увагою, що дитина не має іншого місця проживання і з моменту його народження він проживав по АДРЕСА_1 , де також був зареєстрований та проживав його батько (позивач); та обставина, що мати дитини зареєстрована за іншою адресою не підтверджує те, що дитина має інше місце проживання, і що оскаржуваними договорами не порушуються чи звужуються права дитини.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_5 зазначає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції -залишенню без змін.
Від інших учасників справи відзиву не надійшло.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами від 27 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Король О.М. за реєстровим №2199, належав відповідачеві ОСОБА_3 (а.с.9-10 т.1).
Також ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЯ № 519500 належала земельна ділянка площею 0,0679 га, кадастровий номер 0510137000:03:043:0264, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11 т.1).
11 травня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1261 (а.с. 16 т.1).
Також, 11 травня 2017 року року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0679 га, кадастровий номер 0510137000:03:043:0264, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1262 (а.с.17 т.1).
У подальшому, 23 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С., зареєстрований в реєстрі за № 630 (а.с. 14 т.1).
Також, 23 травня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0679 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0510137000:03:043:0264, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С., зареєстрований в реєстрі за № 629 (а.с. 15 т.1).
Позивач ОСОБА_1 є сином відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.09.1992 (а.с.6 т.1). 
Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05.05.2015 (а.с.13 т.1), та, відповідно, є онуком відповідача ОСОБА_3 , яка є його бабою.
ОСОБА_3 до укладення першого за часом зі спірних правочинів була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, 10.05.2017 знята з реєстрації до нового місця проживання, що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 27.02.2019 року № 12976 (а.с.55 т.1).
Згідно довідок Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 31.01.2019 № 6568 та від 29.07.2019 № 43386, ОСОБА_1 з 16.08.2008 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак 25.02.2019 знятий з реєстрації до нового місця проживання (а.с.8 т.1, а.с.2 т.2).
Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 29.07.2019 № 43385, ОСОБА_6 (дружина позивача) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак 01.04.2019 знята з реєстрації до нового місця проживання (а.с.3 т.2).
Як слідує з повідомлення Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 06.08.2019 № 04-00-0011-39328, в Реєстрі Вінницької міської об`єднаної територіальної громади відсутня інформація про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1 т.2).
Відповідно до довідки квартального комітету «Поділля» від 11.05.2017, у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні: діти до вісімнадцяти років відсутні (а.с.221 т.1). 
Як слідує з Акту від 02.02.2019, складеного жителями квартального комітету «Поділля», в будинку АДРЕСА_1 проживають: з 1992 року по теперішній час проживає ОСОБА_1 ; з 2014 року по теперішній час - ОСОБА_6 ; з 2015 року по теперішній час - ОСОБА_2 (а.с.7 т.1). 
Проживання ОСОБА_2 , 2015 року народження, та ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 без реєстрації також підтверджується довідкою квартального комітету «Поділля» від 01.02.2019 № 130 (а.с.18 т.1). 
Як вбачається з Історії розвитку № 15\04 дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Карти профілактичних щеплень № 15/04 дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Вінниці» від 03.05.2019 № 01-7/577, місцем проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено адресу: АДРЕСА_1 (а.с.140-143 т.1). 
Також в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтвердили факт проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обов`язок забезпечувати захист права на житло малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладений на його батьків, а оскільки відповідач ОСОБА_3 є бабою малолітньої дитини, яка проживала у спірному житловому будинку, то згоди органу опіки та піклування на укладення спірних правочинів не потребувалося. 
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У ч. 1 ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною шостою статті 203 ЦК України передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, зокрема, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.
Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охоронну дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, здійснювати відчуження житла.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про охоронну дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Установивши, що ОСОБА_3 не була ні усиновлювачем, ні опікуном ОСОБА_2 , а є його бабою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки згоди органу опіки і піклування не потребувалося. 
Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №285/1564/15-ц та від 20 березня 2019 року у справі №1612/2343/12.
Твердження апелянта про те, що ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» не розмежовує, хто вчиняє правочин, а вчинення договору щодо нерухомого майна, яким зменшуються або звужуються прав дитини, яка має користуватись цим майном, вчиняється виключно за попереднім дозволом органів опіки та піклування, не беруться колегією суддів до уваги, виходячи з наступного.
Із системного аналізу ст. 177 СК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» слідує, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається лише в разі, коли власниками відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють.
Тобто обов`язок додержуватись майнових і житлових прав неповнолітніх дітей при відчуженні жилих приміщень покладено на їх батьків чи осіб, які їх заміняють, а вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування є підставою для визнання такого правочину недійсним.
Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, малолітні, якщо власник не є їх батьком (матір`ю) або ж особою, яка замінює останніх.
Як встановлено судом першої інстанції продавець ОСОБА_3 є бабою малолітнього ОСОБА_2 , який проживав у спірному будинку, а тому для укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки згоди органу опіки і піклування не потребувалося.
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду України у справі №6-1560цс15 від 20.01.2016 та справі №6-396цс15 від 01.07.2015 щодо необхідності попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, оскільки у вказаних справах правочини стосовно нерухомого майна вчинялися одним із батьків.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 аналогічні доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то рішення суду у відповідності до статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Понесені судові витрати, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12 березня 2020 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко