Справа № 426/15813/19 
Провадження № 33/810/59/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2020 року                                                                м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., за участі секретаря Шопіної А.М., розглянувши в присутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Цибульника О.С., апеляційну скаргу захисника Цибульника Олексія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Сватівського районного суду Луганської області від 12.03.2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сватове Луганської області, громадянина України, який є фізичною особою-підприємцем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
В С Т А Н О В И В:
Згідно з постановою, 15 грудня 2019 року о 17-00 годині на вул. Першотравневій у м.Сватове Луганської області ОСОБА_1 керував автомобілем BMW Х5 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Цибульник О.С. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Посилаючись на положення КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , який не зміг з`явитись у судове засідання 11.03.2020 року та 12.03.2020 року, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділені КНП «Сватівська багатопрофільна лікарня», про що він надав суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи. 
Вказує на протиріччя, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та доданому до нього відеозапису, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 17-00 годині, однак згідно з відеозаписом рух автомобіля зафіксований о 17-09 годині, що на його думку є достовірним, а тому висновок суду щодо визнання відеозапису неналежним доказом, захисник вважає не вірним. 
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 17-00 годині 15.12.2019 року. 
Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 до складення протоколу, а саме до 17 години 27 хвилин, працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, та він не відмовлявся від проходження огляду, не містять таких доказів і матеріали справи. Також вказує, що на ОСОБА_1 працівники поліції здійснювали моральний тиск, щоб він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Співробітники поліції тримали ОСОБА_1 майже півтори години, він відмовився пройти огляд через годину після складення протоколу на вимогу працівників поліції, які о 18 годині 30 хвилин залучили свідків. 
Суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який підтвердив те, що ОСОБА_1 йому телефонував приблизно о 18 годині 30 хвилин і просив приїхати, що спростовує показання свідка ОСОБА_3 .
Письмових пояснень ОСОБА_1 не давав, та не розписувався в них, він розписався тільки за роз`яснення йому прав, передбачених ст.ст. 10, 63 Конституції України. 
Також зазначає, що письмові пояснення свідків складались працівниками поліції, та не відповідають дійсності. 
Суд відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 чим допустив неповноту судового розгляду. 

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник Цибульник О.С. підтримали доводи апеляційної скарги і надали аналогічні її змісту пояснення, просили закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення. 

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Цибульника О.С., дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків. 
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1  складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, він містить дату і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, та ознаки алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 , а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, зафіксовано факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що засвідчують їх підписи у протоколі.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, неналежним доказом. 
Так, допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що час зупинки транспортного засобу та час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які зазначені в протоколі є вірним, тоді як на відеозапису зазначено інший час – 18 година 33 хвилини, що не відповідає дійсності.
Свідок ОСОБА_5 , пояснив, що працівники поліції запросили його у якості свідка 15.12.2019 року у період з 17-00 години до 18-00 години, та у його присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки близько о 19-00 годині він вже був у м. Куп`янськ, куди він їхав на навчання. 
Такі пояснення свідка ОСОБА_5 узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення та його письмовими поясненнями, а також письмовими поясненнями другого свідка ОСОБА_6 , в яких зазначено що їх було запрошено працівниками поліції о 17-30 годині і не узгоджуються із відеозаписом.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння після складення протоколу про адміністративне правопорушення, не надано таких доказів і до апеляційної скарги захисником, які би спростовували вказані обставини. 
За таких умов, апеляційний суд вважає розбіжності у часі складення протоколу та у часі вчинення правопорушення незначними, які не впливають на встановлення істини у справі і самі по собі не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції. 
Всупереч доводам апеляційної скарги, матеріали справи не містять доказів щодо вчинення на ОСОБА_1 морального тиску з боку працівників поліції. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання письмових пояснень, від ОСОБА_1 не надходило клопотань, заперечень, або заяв щодо здійснення на нього морального тиску.
Крім того, письмові пояснення ОСОБА_1 підписані ним особисто, про що свідчать його підписи як про ознайомлення з його правами, так і в кінці його пояснень. 
Разом з цим, посилання захисника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 суд визнає такими, що заслуговують на увагу.
Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання призначалися, починаючи з 26.12.2019 дев`ять разів, при цьому внаслідок клопотань ОСОБА_1 та його захисника відкладалися, в тому числі і через їх неявки у судові засідання і суд цілком вірно оцінив таке зловживання процесуальним правами як спосіб ОСОБА_1 уникнути відповідальності.
До судового засідання 11.03.2020 року, яке відбулося без участі ОСОБА_1 , він і його захисник неодноразово приймали участь у розгляді справи в інших судових засіданнях, ОСОБА_1 надавав суду пояснення по суті складеного щодо нього протоколу, за його участю допитувався свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , він та його захисник належним чином повідомлялися про наступні судові засідання. Таким чином, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надавати суду докази, висловлювати свою позицію щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, використовувати передбачені законом засоби захисту, тощо. Цій обставині суд також надав правильну оцінку.
Проте, в судовому засіданні 11.03.2020 року суд продовжив дослідження доказів вже без участі ОСОБА_1 , який знаходився на стаціонарному лікуванні і за станом здоров`я не міг з`явитися до суду, це підтверджується медичною документацією, в тому числі оглянутим під час апеляційного розгляду епікризом ОСОБА_1 .
При цьому 11.03.2020 року захисником Цибульником О.С. надано до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у КНП «Сватівська БПЛ» у неврологічному відділенні, яке судом не було задоволено.
Таку причину неявки апеляційний суд визнає поважною, оскільки судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 за таких умов порушує його право на захист і є підставою для скасування судового рішення.
У зв`язку з викладеним, постанова суду підлягає безумовному скасуванню з ухваленням нової постанови.
На час апеляційного розгляду минув строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Відповідно до Узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності» поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тобто, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.
Враховуючи, що на момент апеляційного розгляду строки, передбачені статтею 38 КУпАП, закінчилися, апеляційний суд вважає за необхідне, скасувавши постанову суду першої інстанції, відповідно до вимог п.7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, задовольнивши тим самим частково апеляційні вимоги.
На підставі викладеного, керуючись п.7 ст. 247, ст.294 КУпАП ,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Цибульника Олексія Сергійовича задовольнити частково.
Постанову судді Сватівського районного суду Луганської області від 12.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського 
апеляційного суду                                                 О.В. Чобур