ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5409/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Коротких А.Ю., Федотова І.В.,
при секретарі           - Казюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про: визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про відкриття виконавчого провадження № 59957426 від 04 вересня 2019 року, відкритого на підставі виконавчого напису № 5150, виданого 27 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суми, що підлягає стягненню за договором позики грошових коштів, посвідченого 21 листопада 2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Л.О. за реєстровим № 14, а також витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріуса, у загальній сумі 1 989 700 грн.; визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 59957426 від 04 вересня 2019 року; визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про арешт майна боржника ВП № 59957426 від 04 вересня 2019 року; визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про арешт коштів боржника ВП № 59957426 від 04 вересня 2019 року; визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 59957426 від 04 вересня 2019 року; визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про арешт майна боржника - транспортного засобу: NISSAN QASHQAI, VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік виробництва: 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , провадження ВП № 59957426 від 04 вересня 2019 року; визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А. про розшук майна боржника - транспортного засобу: NISSAN QASHQAI, VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , рік виробництва: 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , провадження ВП № 59957426 від 04 вересня 2019 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року матеріали позовної заяви ОСОБА_5 передано за територіальною підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі №320/5409/19 за вказаним позовом ОСОБА_1 , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_6 .
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А., за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов залишено без розгляду. В обґрунтування такого висновку судом першої інстанції зазначено, що станом на момент звернення до суду подані адміністративний позов ОСОБА_1 від 27 вересня 2019 року та уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 підписані іншою особою ( ОСОБА_7 ), повноваження якої на вчинення таких дій документально не підтверджено, та що подані позивачем в подальшому матеріали (заява від 20 лютого 2020 року) даної обставини не спростовують та не доводять протилежного.
Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що позов було підписано саме ним, на підтвердження чого до суду першої інстанції було направлено нотаріально посвідчену заяву. Зауважив, що у разі наявності сумнівів щодо повноважень особи, яка підписала позовну заяву, суд може застосувати принцип офіційного з`ясування обставин у справі, передбачений ст.9 КАС України, та у процесі розгляду справи витребувати у позивача докази на підтвердження таких повноважень.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали від 27 квітня 2020 року суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов та уточнена позовна заява були підписані особою з ініціалами " ОСОБА_7 .", хоча на титульній сторінці позову позивачем визначено " ОСОБА_1 ". При цьому суд вказав, що жодні документальні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_7 на час звернення з даним позовом до суду, як уповноваженого представника позивача, до матеріалів позовної заяви, уточненої позовної заяви не були додані. 
Оглянувши наявні у справі матеріали суд першої інстанції встановив, що 24 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву від 20 лютого 2020 року з додатками: копією нотаріально посвідченої 20 лютого 2020 року заяви ОСОБА_1 щодо подання ним 27 вересня 2019 року адміністративного позову та 18 жовтня 2019 року - уточненої позовної заяви; примірники адміністративного позову від 27 вересня 2019 року та уточненого адміністративного позову від 18 жовтня 2019 року, адресовані Київському окружному адміністративному суду. 
Порівнявши примірники вказаних заяв по суті з тими, що є у матеріалах справи №320/5409/19 та були наявні на момент вирішення судом питання про відкриття провадження у цій справі, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що вони не є ідентичними. А саме, містять ініціали різних осіб, які підписали такі заяви по суті.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на наступне.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що суддя здійснюючи правосуддя керується верховенством права. Невід`ємною частиною принципу верховенства права є справедливість, пропорційність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.
Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Як було встановлено раніше, адміністративний позов та уточнена позовна заява були підписані особою з ініціалами " ОСОБА_7", хоча на титульній сторінці позову позивачем визначено " ОСОБА_1 ". При цьому суд першої інстанції вказав, що жодні документальні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_7 на час звернення з даним позовом до суду, як уповноваженого представника позивача, до матеріалів позовної заяви, уточненої позовної заяви не були додані. 
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що останнім під час підготовки адміністративного позову було допущено технічну описку в ініціалах - а саме зазначено « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_1 ». Викладене підтверджується наявною в матеріалах справи копією нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 , відповідно до якої останній підтверджує факт подання ним 27 вересня 2019 року адміністративного позову до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва, третя особа - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , про визнання протиправними та скасування постанов. 
Крім того, 21 квітня 2020 року позивачем до суду першої інстанції подано клопотання про проведення засідання у режимі відеоконференції. У контексті наведеного, судова колегія наголошує, що залишення позову без розгляду за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи волевиявлення на подання адміністративного позову ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду.
Щодо посилань третьою особи на наявний в матеріалах справи висновок експерта колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
У силу приписів ст. 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 КАС України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.
При цьому, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що наявний в останній оригінал адміністративного позову (т. 1 а.с. 4-9) для проведення будь-яких експертиз до відповідних установ не надавався. 
Крім того, матеріали справи не містять доказів відбирання у ОСОБА_1 зразків підпису для проведення подальших графологічних та інших експертиз.
За таких обставин, висновок експерта ОСОБА_10 від 09 січня 2020 року № 19/104-7/7/7 не спростовує встановлені вище обставини, за яких підтверджується факт подання адміністративного позову ОСОБА_1 ..
За такого правового врегулювання та обставин справи суд першої інстанцій неправильно встановив обставини справи, що потягнуло порушення норм процесуального права та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням наведених обставин у сукупності, судова колегія приходить до висновку про передчасність постановлення оскаржуваної ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення адміністративного позову без розгляду було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року - скасувати. 
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.          

Суддя-доповідач                                                                      Н.М. Єгорова 
Судді                                                                                           А.Ю. Коротких 
                                                                                                              І.В. Федотов

Повний текст постанови складено «10» червня 2020 року.