ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1229/20 Справа № 204/3473/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Черкас Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства “Укрсоцбанк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Альфа-Банк”, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства “Укрсоцбанк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Альфа-Банк”, до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства закритого типу “Науково-виробниче об`єднання “Созидатель” про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Укрсоцбанк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Альфа-Банк”, третя особа Акціонерне товариство закритого типу “Науково-виробниче об`єднання “Созидатель” про припинення зобов`язання за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року АТ “Укрсоцбанк” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , АТ ЗТ “Науково-виробниче об`єднання “Созидатель” про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог АТ “Укрсоцбанк” посилалися на те, що 29 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №09.2/325-6, відповідно до умов якого останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 44 250 доларів США. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши грошові кошти позичальнику. В порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, у результаті чого станом на 22 лютого 2017 року має прострочену заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом – 16 206,66 доларів США, заборгованість за відсотками – 6 568,67 доларів США. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 , що випливають із договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 29 вересня 2006 року між банком та АТ ЗТ “Науково-виробниче об`єднання “Созидатель” було укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого товариство поручилося за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. На виконання умов Договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про усунення порушень, але на дату подання позовної заяви повідомлення-вимога не виконана. З наведених підстав АТ “Укрсоцбанк” просили суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та АТ ЗТ “Науково-виробниче об`єднання “Созидатель” на користь АТ “Укрсоцбанк” заборгованість у розмірі 22 775,33 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом – 16 206,66 доларів США, заборгованість за відсотками – 6 568,67 доларів США, а також судові витрати по справі (т. 1 а.с.1, 2, т.2 а.с. 44-46).
14 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до АТ “Укрсоцбанк”, третя особа АТ ЗТ “Науково-виробниче об`єднання “Созидатель” про припинення зобов`язання за кредитним договором.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що він допустив неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених пунктами 3.3.8-3.3.9 Кредитного договору, оскільки з 10 лютого 2009 року не сплатив кредит та проценти за користування ним відповідно до умов договору. Крім того, протягом наступних 90 календарних днів він також не виконав зобов`язання за договором. Таким чином, керуючись положеннями п.п. 4.5., 7.4. Кредитного договору та фактом неналежного виконання позичальником умов кредитного договору протягом 90 днів, вважає, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором було змінено. Керуючись положеннями п.п. 4.4. Кредитного договору та фактом не підписання додаткових угод до Кредитного договору та Договору іпотеки вважає, що строк виконання зобов`язання за Кредитним договором було змінено з 28 вересня 2021 року на 19 червня 2009 року. Вважає, що після настання факту не підписання додаткових угод до Кредитного договору та Договору іпотеки Кредитний договір припинив свою дію, а Банк втратив можливість нарахування та стягнення з нього відсотків за Кредитним договором. Станом на 19 червня 2009 року він сплатив 11 801,36 доларів США по тілу кредиту та 13 985,86 доларів США по відсотках. Таким чином, станом на 19 червня 2009 року його заборгованість перед Банком склала 32 448,64 доларів США по тілу кредиту та 267,73 доларів США по відсоткам. Після 19 червня 2009 року згідно довідки Банку №10.1-186/96-10703 від 18 липня 2017 року ним було сплачено 34 873,24 доларів США. З огляду на те, що Банк не мав права за вказаний період нараховувати відсотки, сплачені ним кошти повинні були бути зараховані в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту та нарахованим до 19 червня 2009 року відсоткам. Вважає, що його зобов`язання по Кредитному договору перед АТ “Укрсоцбанк” є припиненими шляхом повного виконання. Наслідком припинення зобов`язань за Кредитним договором є припинення додаткових зобов`язань, передбачених Договором іпотеки майнових прав на незавершену будівництвом квартиру в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 забудовника: АДРЕСА_1 , будівельний АДРЕСА_2 . Вказував, що при виконанні зобов`язань по Кредитному договору ним було здійснено переплату в розмірі 2 156.87 доларів США, оскільки вказані кошти були сплачені ним після припинення дії Кредитного договору та повного виконання зобов`язань за цим договором. Просив визнати припиненими його зобов`язання перед ПАТ “Укрсоцбанк” за Кредитним договором №09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року та Договором іпотеки майнових прав на незавершену будівництвом квартиру в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 адреса забудовника: АДРЕСА_1 будівельний АДРЕСА_2 , а також стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на свою користь надлишково сплачені грошові кошти за Кредитним договором № 09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року в розмірі 2 156,87 доларів США (т. 1 а.с. 82-91).
Рішенням   Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ “Укрсоцбанк” до ОСОБА_1 , АТ ЗТ “Науково-виробниче об`єднання “Созидатель” про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», третя особа АТ ЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» про припинення зобов`язання за кредитним договором відмовлено (т. 2 а.с 90-102).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні його зустрічних позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його зустрічних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та не повне їх з`ясування, порушення норм матеріального права.
В апеляційній скарзі АТ “Укрсоцбанк” просили рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог банку та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісних позовних вимог банку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.
У відзиві на апеляційну скаргу, подану АТ “Укрсоцбанк”, ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу АТ “Укрсоцбанк” залишити без задоволення, рішення суду в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог АТ “Укрсоцбанк” залишити без змін.
Правонаступником АТ “Укрсоцбанк” є АТ “Альфа-Банк”, якого було залучено до участі у справі в якості правонаступника АТ “Укрсоцбанк” ( т.3 а.с.3-13). 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 29 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Договір кредиту № 09.2/325-6, відповідно до умов якого кредитор надав у користування позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 44 250 доларів США зі сплатою 13% річних, з порядком погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 28 вересня 2021 року (т. 1 а.с. 92-96).
Пунктом 1.2 вказаного Договору кредиту сторонами було обумовлено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: фінансування будівництва придбання (інвестування) житла, а саме: двокімнатної квартири – ізольованого приміщення (будівельний № НОМЕР_1 , корпус/секція 1 за проектом) загальною площею 74,59 кв.м., яка розташована на 16 поверсі в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 будівельний АДРЕСА_2 .
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, 29 вересня 2006 року укладено Іпотечний договір №824, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрований в реєстрі за № 4709, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру будівельний номер 59, корпус/секція 1, загальною будівельною площею 74,59 кв.м., що знаходиться на 16 поверсі, яка будується за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 97-101).
29 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та АТ ЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель», як поручителем, було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому Договором кредиту № 09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року (т. 2 а.с. 53).
Банк свої зобов`язання за вищевказаним договором кредиту виконав повністю та надав позичальнику обумовлену суму грошових коштів, що визнано ОСОБА_1 та підтверджується заявою на видачу готівки № 14-07 від 29 вересня 2006 року.
Позичальник ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 22 лютого 2017 року становить 22 775,33 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом – 16 206,66 доларів США, заборгованість за відсотками – 6 568,67 доларів США.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи вбачається, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №09.2/325-6 від 29 версеня 2006 року за вих. 16-15/085-510 від 21 березня 2011 року Банком було направлено на адресу ОСОБА_1 лист-претензію про наявність несплачених 2-х чергових платежів за кредитом та/або процентів та припинення терміну дії кредитного договору (т. 1 а.с. 151).
У вказаному листі зазначено, що станом на 21 березня 2011 року ОСОБА_1 було повторно порушено строки повернення кредитної заборгованості. У зв`язку з невиконанням умов договору кредиту та відповідно до п. 1.1 цього Договору, ОСОБА_1 зобов`язано в строк до 31 березня 2011 року повністю погасити наявну прострочену та строкову заборгованість за кредитом у сумі 31 706,66 доларів США, а також заборгованість за процентами – 729,93 доларів США, пеню та штрафні санкції у сумі 1 015,96 грн. Вказаним листом позичальника попереджено, що у разі неповернення зазначеної кредитної заборгованості у повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання листа до нього будуть застосовані заходи примусового стягнення боргу у судовому порядку.
Умовами договору кредиту № 09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року встановлено, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором - до 28 вересня 2021 року.
Однак, у зв`язку з пред`явленням банком до ОСОБА_1 вимоги про дострокове виконання зобов`язання шляхом повернення повної суми взятих у кредит грошових коштів (Листа-претензії про наявність несплачених 2-х чергових платежів за кредитом та/або процентів та припинення терміну дії кредитного договору вих. 16-15/085-510 від 21 березня 2011 року) банк змінив в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання. При цьому, зміненим строком виконання основного зобов`язання є 21 квітня 2011 року, тобто дата після закінчення наданих банком 30 днів з 21 березня 2011 року для повернення заборгованості за кредитом у повному обсязі. 
Позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність – це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). 
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або пр. о особу, яка його порушила, що визначено частиною 1 статті 261 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.
Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України закріплено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
За змістом вказаних норм початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до положень ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, а строк, що визначений місяцями, - у відповідне число останнього місяця строку.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 було заявлено про застосування строків позовної давності до позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» (т.1 а.с.127-131, т. 2 а.с. 83). 
Із заявою про застосування строків позовної давності у справі звернулося також АТ ЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» (т.1 а.с. 172-176).
У зв`язку з пред`явленням Банком до ОСОБА_1 вимоги про дострокове виконання зобов`язання від 21 березня 2011 року шляхом повернення усієї суми взятих у кредит грошових коштів, банк змінив в односторонньому порядку і строк виконання основного зобов`язання, яким є 21 квітня 2011 року, а отже трирічний строк позовної давності сплинув 21 квітня 2014 року.
З матеріалів справи вбачається з позовною заявою до суду банк звернувся - 13 червня 2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 з підстав пропуску строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною відповідачів.
За змістом ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою.
Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 3 липня 2018 року № 2478-VIII було внесено зміни, серед іншого, у статті 543, 554, 559 ЦК України. Разом з цим, у пункті 2 Прикінцевих та перехідних положеннях цього Закону зазначено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За таких обставин, до виниклих між сторонами правовідносин в даному випадку слід застосовувати положення статей 543, 554, 559 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин, тобто без врахування змін, внесених у статті 543, 554, 559 ЦК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 3 липня 2018 року № 2478-VIII.
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
За умови пред`явлення банком до боржника та поручителя вимог про дострокове виконання зобов`язання шляхом повернення усієї суми взятих у кредит грошових коштів, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання.
Встановлено, банк вимогу до поручителя АТ ЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» про погашення заборгованості по кредиту направляв - 23 травня 2017 року за вих. 170/ НОМЕР_2 , тобто вже після спливу встановленого законом строку для звернення до поручителя (6 місяців), в межах якого позивач за первісним позовом повинен був звернутися з вимогою до поручителя про стягнення заборгованості.
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за відсотками по договору кредиту № 09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року з 06 листопада 2008 року банком в односторонньому порядку була збільшена відсоткова ставка за вказаним кредитним договором з 13% на 14%, тобто було змінено зобов`язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя (т.1 а.с. 60). 
АТ ЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» вказували, що така зміна зобов`язання відбулась без їх згоди, як поручителя. 
З наведених підстав суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволені позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» до поручителя АТ ЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» про солідарне стягнення заборгованості за Договором кредиту № 09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року у зв`язку з припиненням поруки. 
Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненими його зобов`язаннь перед АТ «Укрсоцбанк» за Кредитним договором № 09.2/325-6 від 29 вересня 2006 року та Договором іпотеки майнових прав на незавершену будівництвом квартиру у житловому будинку за № 824 від 29 вересня 2006 року за адресою: АДРЕСА_1 адреса забудовника: АДРЕСА_1 , будівельний АДРЕСА_2 , слід зазначити відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до статей 599-609 ЦК України підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи.
Статтею 17 Закону України «Про Іпотеку» визначені підстави припинення іпотеки. Так, Іпотека припиняється у разі:
- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;
- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;
- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;
- визнання іпотечного договору недійсним;
- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;
- з інших підстав, передбачених цим Законом.
ОСОБА_1 посилався на те, що його зобов`язання по кредитному договору перед Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» є припиненими шляхом повного виконання, оскільки на момент припинення дії кредитного договору станом на 19 червня 2009 року його заборгованість перед Банком склала 32 716,37 доларів США, а після 19 червня 2009 року ним було сплачено 34 873,24 доларів США.
Зазначав, що ним було сплачено банку у рахунок погашення заборгованості надлишкові кошти у розмірі 2 156,87 доларів США, які просив стягнути з банку на його користь. 
Слід зазначити належних доказів на підтвердження того, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором повністю погашена, а також доказів на підтвердження сплати банку надлишкової суми за кредитним договором матеріали справи не містять.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги АТ «Укрсоцбанк» стосовно того, що останній платіж за кредитним договором було здійснено позичальником ОСОБА_1 у розмірі 42 грн.77 коп. 12 травня 2014 року, а тому банком не пропущено строки позовної давності є безпідставними, оскільки такий платіж було здійснено шляхом списання коштів банком з рахунку позичальника, а не було здійснено вказаний платіж самим позичальником.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного визначення в оскаржуваному рішенні розміру заборгованості за кредитним договором є необгрунтованими.
Доводи апеляційних скарг стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та  Акціонерного товариства “Укрсоцбанк”, правонаступником якого є Акціонерне товариство “Альфа-Банк”, залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена  в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 

Судді