Ухвала 
 
22 травня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 524/953/17
провадження № 61-43448св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,  
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2018 року у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Карпушина Г. Л., Хіль Л. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2  про поділ майна подружжя, придбаного за час спільного проживання.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16 вересня 2011 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2 . За час спільного проживання сторонами придбано квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира). На початку січня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини. Для  придбання квартири, крім спільних коштів, нею надано особисті кошти у розмірі 22 000,00 дол. США, фактично на 2/3 частини квартири, що є її особистою власністю та поділу не підлягає. Фактично спільною власністю подружжя є 1/3 частина квартири, яка і підлягає поділу. Кошти на банківських рахунках, відкритих на ім`я відповідача, також є спільним майном подружжя та підлягають поділу.
 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати придбані під час спільного проживання однією сім`єю 1/3 частини квартири та грошові кошти на банківських рахунках спільним майном подружжя; визнати придбану за її особисті кошти під час спільного проживання однією сім`єю 2/3 частини квартири її приватною власністю; поділити майно, набуте ними за час спільного проживання, виділивши їй та визнавши за нею право власності на 1/6 частини квартири; 1/2 частини грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 у Публічному акціонерному товаристві «АльфаБанк» та Публічному акціонерному товаристві «Райфайзен Банк Аваль»; відповідачу виділити 1/6 частини квартири, 1/2 частину грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 у Публічному акціонерному товаристві «АльфаБанк» та Публічному акціонерному товаристві «Райфайзен Банк Аваль».
 
У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначав, що квартира придбана ним за власні кошти і є його особистою власністю. Довідки про його доходи підтверджують те, що отриманий ним заробіток є достатнім для придбання у період шлюбу квартири. ОСОБА_1 не підтвердила належними доказами джерела отримання власних доходів у період шлюбу та до шлюбу.
 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив суд визнати квартиру його особистою приватною власністю.
 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від  28  лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано квартиру об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У  порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини квартири за кожним. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, 30 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся із апеляційною скаргою на рішення суду.
 
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2018 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків скарги, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 червня 2018 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про продовження строку на усунення недоліків. Продовжено ОСОБА_2 строк на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2018 року, що не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник у встановлені судом строки не усунув недоліків апеляційної скарги. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Верховного Суду ОСОБА_4 від 04 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2018 року у цій справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу. 
 
26 грудня 2018 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду           від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», вирішено здійснити перерозподіл справ, у яких касаційні скарги подані до Верховного Суду у 2017-2018 роках.
 
На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Ступак О. В.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У серпні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував час надходження поштового відправлення, що призвело до передчасного вирішення питання щодо усунення недоліків, визнання апеляційної скарги неподаної та повернення її заявнику.  
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2018  року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, придбаного за час спільного проживання, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 03 червня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Судді:	О. В. Ступак	
 	 	
 	І. Ю. Гулейков	
 	 	
 	В. В. Яремко