Постанова
Іменем України
 
01 квітня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 662/770/18-ц
провадження № 61-16499св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Фермерське господарство «Берельох»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу Фермерського господарства «Берельох» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 березня 2019 року у складі судді    Решетова В. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Бездрабко В. О., Кузнєцової О. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У квітні 2018 року Фермерське господарство «Берельох» (далі - ФГ «Берельох») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання додаткової угоди укладеною.
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 вересня 2007 року                    ФГ «Берельох» у особі керівника Расторгуєва Ю. І., як орендарем, та ОСОБА_1 , як орендодавцем, укладений договір оренди землі, який зареєстровано 26 лютого 2018 року у Новотроїцькому районному окрузі Херсонської регіональної філії               ДП «Центр ДЗК». За умовами договору, ОСОБА_1 передав в оренду ФГ «Берельох» строком на 10 років належну йому на праві власності земельну ділянку площею       5,59 га, розташовану на території Новомихайлівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. 18 березня 2009 року укладено додаткову угоду до вказаного договору та внесено зміни до пункту 9 договору щодо розрахунку орендної плати. Дія договору закінчується 26 лютого 2018 року. Попередньоз відповідачем досягнуто домовленості, що договір оренди землі буде продовжено ще на 10 років, що підтверджено отриманням ОСОБА_1 від ФГ «Берельох» авансу в сумі                     6 202,00 грн у рахунок орендної плати за 2018 рік. Проте на пропозицію фермерського господарства від 22 січня 2018 року укласти додаткову угоду відповідач не відреагував.
 
Посилаючись на викладене, ФГ «Берельох» просило визнати укладеною додаткову угоду від 22 січня 2018 року до договору оренди землі від 18 вересня 2007 року, доповненого додатковою угодою від 18 березня 2009 року.
 
Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 березня          2019 року у задоволенні позову ФГ «Берельох» відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки у листі-повідомленні про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк йдеться мова про поновлення договору оренди зі встановленням орендної плати у розмірі 6,33 %, - іншої ніж в укладеному 18 вересня 2007 року договорі (з врахуванням укладеної 18 березня 2009 року додаткової угоди  3 %), то має місце зміна істотних умов договору, і оскільки сторони не дійшли згоди щодо зміни істотної умови, тому переважне право позивача припинилося. 
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що за відсутності досягнутої згоди між сторонами договору, відсутні підстави визнавати укладеною додаткову угоду від 22 січня 2018 року до договору оренди землі від 18 вересня 2007 року.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У вересні 2019 року ФГ «Берельох» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 березня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції самоусунувся від розгляду позову по суті заявлених позовних вимог ФГ «Берельох» до ОСОБА_1 про визнання додаткової угоди укладеною, а суд апеляційної інстанції не надав оцінку цим хибним висновкам суду першої інстанції. Вимоги позовної заяви стосуються визнання додаткової угоди укладеною, а суд розглянув справу про укладення договору оренди землі у зв`язку з його припиненням. ОСОБА_1 отримав аванс на 2018 рік, що вказує на те, що це прямий доказ згоди на укладання у 2018 році додаткової угоди від 22 січня 2018 року до договору оренди землі від 26 лютого 2008 року на наступні 10 років. Відповідач упродовж місяця після закінчення договору не відповів та не надав заперечення у поновленні договору оренди землі. 
 
Учасники справи своїм правом надати відзив на касаційну скаргу не скористалися.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Обставини встановлені судами
 
18 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ФГ «Берельох» укладений договір оренди землі сільськогосподарського призначення, за умовами якого ОСОБА_1 надав, а ФГ «Берельох» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку площею 5,59 га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новомихайлівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, яка належить йому на праві приватної власності на землю згідно з Державним актом серії І-ХС № 029973.
 
За умова договору (пункт 8) договір укладений на 10 років. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 42).
 
Договір зареєстровано у Новотроїцькому реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» 26 лютого 2008 року.
 
18 березня 2009 року сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди, за умовами якої, до пункту 9 договору внесено зміни, а саме орендна плата виплачується орендарем у розмірі 22156.11х3,022х3%=2008,67 грн.
 
Згідно з пунктом 8, укладеного між сторонами договору оренди землі, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
 
Орендодавець ОСОБА_1 до закінчення строку дії укладеного договору оренди землі двічі 16 вересня  та 17 листопада 2017 року повідомляв орендаря про своє бажання не продовжувати договірні відносини.
 
22 січня 2018 року ФГ «Берельох» у своїй відповіді на лист-повідомлення             ОСОБА_1 від 22 грудня 2017 року повідомило ОСОБА_1 про свої наміри поновити оренду землі на 10 років та вказало орендну плату в розмірі 6,33 %, що становить 11 812,00 грн. У повідомлені зазначено додаток: договір оренди землі - три примірники.
 
При цьому, позивачем при зверненні до суду з позовом про визнання додаткової угоди укладеною, надано додаткову угоду від 22 січня 2018 року за умовами якої, поновлюється дія договору оренди земельної ділянки від 18 вересня 2007 року (державна реєстрація від 26 лютого 2008 року) на той самий строк та на тих самих умовах, тобто умови щодо розміру орендної плати не змінено. 
 
ОСОБА_1 не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення, додаткову угоду не підписав.
 
Строк дії договору закінчився 26 лютого 2018 року.

Нормативно-правове обґрунтування
 
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
 
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
 
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Відповідно до частини першої статті 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.
 
Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.
 
Умови договору найму при його поновлені на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
 
За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, також ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
 
Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень статті 777 ЦК України, визначаються також статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка об`єднує два випадки поновлення договору оренди землі: укладання договору на новий строк з застосуванням переважного права орендаря перед іншими особами (частина 1-5 статті 33) та продовження договору за мовчазною згодою сторін на тих самих умовах та на той самий строк (частина шоста статті 33)
 
Так, відповідно до частини першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на невідповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
 
Частиною четвертою цієї ж статті також визначено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
 
Крім того, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
 
Отже, для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах,(частина перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі) або пасивна згодасторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк - пролонгація договору ( частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
 
Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2 - 5 цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, у тому числі зі зміненими умовами договору; орендодавець протягом місяця погодив умови додаткової угоди або не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
 
При цьому, за системним аналізом статей 626, 777 ЦК України та частин 2-6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» для поновлення договору оренди землі з підстави продовження користування земельною ділянкою (частина шоста статті 33), необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»); до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (абзац другий частини першої статті 777 ЦК України); до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»); орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строкудії договору (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
 
У цьому випадку договір оренди земельної ділянки продовжується на той самий строк та на тих самих умовах.
 
Отже, основними відмінностями у застосуванні положень частини другої - п`ятої та положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» є умови додаткової угоди (відмінні від попередніх, або ті самі чи тотожні (частина друга - п`ята статті 33 цього Закону) або ті самі (частина 6 статті 33 цього Закону)) та строк, у який орендодавець повинен повідомити орендаря про відсутність наміру продовжувати договір оренди (в місячний строк після повідомлення орендаря про намір продовжувати договір оренди земельної ділянки (частина друга - п`ята статті 33 цього Закону) чи у місячний строк після закінчення строку дії договору (частина 6 статті 33 цього Закону).
 
Зміна умов договору у будь якій частини виключає продовження договору з підстав частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».
 
Крім того, за положеннями частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» відсутність досягнення домовленостей щодо умов договору при їх зміні також виключає продовження договору оренди землі з підстав переважного права.
 
Згідно з положеннями, викладеними у абзаці першому частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
 
Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
 
Отже, у випадку коли одна зі сторін договору не має наміру досягти домовленості щодо змін орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право припиняється, а отже, зі спливом строку дії договору припиняються і правовідносини сторін.
 
Крім того, за змістом частини другої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
З огляду на наведений аналіз правових норм, якими врегульовані відносини оренди землі, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що, пропонуючи орендодавцю ОСОБА_1 укласти договір на нових умовах щодо розміру орендної плати, ФГ «Берельох» повинно було дотриматись процедури, визначеної положеннями частин другої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі».
 
Згідно із положеннями, викладеними у абзаці 1 частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
 
Тому, якщо одна із сторін договору не має наміру досягнути домовленості щодо змін щодо істотних умов договору, переважне право припиняється як це унормовано частиною четвертою статті 33 спеціального закону. Отже, зі спливом строку дії договору припиняються і правовідносини сторін, обумовлені ним.
 
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду                 від 16 січня 2019 року у справі № 312/344/17 (провадження № 61-41452св18), 16 січня 2019 року у справі № 312/337/17 (провадження № 61-44899св18), 23 січня 2019 року у справі № 312/265/17 (провадження № 61-43640св18), 06 березня 2019 року у справі № 312/333/17 (провадження № 61-41192св18), 06 березня 2019 року у справі               № 312/246/17 (провадження № 61-43639св18).
 
Таким чином, у цій справі право ФГ «Берельох»на користування земельною ділянкою ОСОБА_1 припинилось у зв`язку зі спливом строку дії договору та у зв`язку з відсутністю домовленості про його продовження на змінених умовах (частина перша статті 31 Закону України «Про оренду землі»).
 
При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, позивач, звертаючись до суду із позовом про визнання додаткової угоди укладеною, надав суду додаткову угоду від 22 січня 2018 року, яку, як стверджує позивач, надіслано ОСОБА_1 із метою реалізації свого переваженого права на укладення договору оренди земельної ділянки на тих самих умовах, тоді як у листі до якого і додавався цей проект додаткової угоди, вказано, що змінюється розмір орендної плати, який становитиме 6,33 % (а. с. 17), а отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів про те, що позивач не дотримався всіх необхідних умов для поновлення договору оренди, оскільки сторони не досягнули згоди щодо змін істотних умов договору.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів.
 
Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі; враховуючи правомірний правовий результат вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Фермерського господарства «Берельох»залишити без задоволення.
 
Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 березня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                           О. В. Ступак
 
                                                                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                              Г. І. Усик