Номер провадження: 33/813/509/20
Номер справи місцевого суду: 523/886/20 
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В. 
Доповідач Джулай О. Б.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя Джулай О.Б., 
за участі:
секретаря судового засідання Подуст Т.П.
потерпілого ОСОБА_1 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 20.02.2020 року

встановив:
зміст оскарженого судового рішення та обставини встановлені суддею суду першої інстанції.
Оскарженою постановою 
ОСОБА_2 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 8 (вісім) місяців.
З оскарженої постанови вбачається, що ОСОБА_2 20.12.2019 року о 17 год. 30 хв., у порушення п.п. 10.3 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом «Renault Magnum AE 390» р/н НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Ак. Заболотного напроти будинку 32а, при перестроюванні не надав перевагу у русі транспортному засобу «Geely» р/н НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала. 
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, вказував на те, що судом не в повному обсязі були з`ясовані обставини, які мають значення для справи, вид покарання є занадто суворим у зв`язку з чим просив змінити оскаржену постанову і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Позиція учасників судового розгляду.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився у зв`язку із запровадженням карантину.
Потерпілий ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши потерпілого, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків. 
Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Встановлені суддею суду першої інстанції фактичні обставини вчинення правопорушення, а також висновки судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, та кваліфікація його дій за ст.124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюются, в зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає оскаржену постанову в цій частині.
Доводи апеляційної скарги стосовно надмірної суворості накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, на думку апеляційного суду є обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
При цьому, на думку апеляційного суду, при обранні виду адміністративного стягнення суддя суду першої інстанції не врахував відомості про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.
Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема у рішенні «Ісмаїлов проти Росії», від 06.11.2008 року, відповідно до якої, згідно з принципом верховенства права, - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
З оскарженої постанови вбачається, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя послався на відомості про особу правопорушника, його майновий стан, ступінь вини та ставлення правопорушника до вчиненого правопорушення.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що суддя фактично обмежився формальним перерахуванням вказаних обставин, оскільки оскаржена постанова, не містить посилання на конкретні обставини та факти, які б свідчили про прийняття суддею до уваги всіх зазначених відомостей.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює водієм вантажного автомобіля у ФОП « ОСОБА_3 », його робота є єдиним джерелом заробітку, відповідно позбавлення його права керування транспортними засобами позбавляє його джерела прибутку та може поставити родину в скрутне матеріальне становище.
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 має на утриманні матір-пенсіонерку, яка має незадовільний стан здоров`я і перебуває на його утриманні, визнав себе винуватим у вчиненні правопорушення, відомості про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в матеріалах справи відсутні.
Зазначені обставини залишились поза увагою судді суду першої інстанції.
Крім того, при наявності передбаченого ст.124 КУпАП альтернативного стягнення, суддя не мотивував своє рішення стосовно того, чому саме на ОСОБА_2 було накладено більш суворе адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, а також не обгрунтував строк позбавлення права керування транспортними засобами саме на 8 (вісім) місяців.
На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, керуючись вимогами статей 33, 34 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що справедливим і достатнім буде застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.
Змінити постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 20.02.2020 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортними засобами строком на 8 (вісім) місяців.
Призначити ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, адміністративне стягнення в виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень.
В решті зазначену постанову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Джулай О.Б.