КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження:                                                                      Доповідач - Кулікова С.В.
 № 22-ц/824/7857/2020  

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                                      Справа № 755/5316/20
 
09 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді      - Кулікової С.В.
суддів                          - Желепи О.В.    
                                    -  Олійника В.І.
 
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою  представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» адвоката Буднік Олени Петрівни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Марфіної Н.В., у цивільній справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,-
 
в с т а н о в и в:
 
03 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» звернулася до суду із скаргою на протиправну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просило поновити пропущений строк для подання скарги; визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича при винесені постанови про повернення виконавчого документа по справі № 755/15132/17, виданого 13.03.2019 року Дніпровським районним судом міста Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки стягувачу у виконавчому провадженні № 59552620; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича від 02.03.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу по справі № 755/15132/17 виданого 13.03.2019 року Дніпровським районним судом міста Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки стягувачу у виконавчому провадженні № 59552620; об'єднати в одне провадження розгляд цієї скарги із розглядом аналогічної скарги у виконавчому провадженні № 59552878.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про поновлення пропущеного строку на подання скарги - відмовлено.
Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» на протиправну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без розгляду.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» адвокат Буднік Олена Петрівна надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначала, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» помилково просило суд поновити пропущений строк для подання скарги, оскільки строки для подання скарги на дії приватного виконавця скаржником не були пропущені враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно якого строки звернення до суду продовжуються на строк дії карантину. Вказувала на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» карантин було установлено з 12 березня 2020 р. по 24 квітня 2020 р. на всій території України. Оскаржувану постанову приватного виконавця від 02.03.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу, ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» отримало 13 березня 2020 року, зі скаргою на постанову приватного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу скаржник звернувся в суд повторно 03.04.2020 року, тобто у період дії карантину, а відтак десятиденний строк подачі скарги, встановлений ст.. 449 ЦПК України, продовжується на строк дії карантину.  
Посилаючись на наведене, вважала, що не врахувавши, що всі строки звернення до суду продовжуються на строк дії карантину, суд першої інстанції неправомірно виніс ухвалу про залишення скарги без розгляду, у зв`язку з пропуском скаржником строку на її подання.
Також зазначала, що при обмеженні, зокрема, оскарження бездіяльності приватного виконавця порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відтак, розгляд даної справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» отримало постанови приватного виконавця Солонька М.М. про повернення виконавчого документа стягувачу від 02 березня 2020 року.
19 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» подало до Дніпровського районного суду міста Києва скарги на протиправну бездіяльність приватного виконавця Солонька М.М. 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про визнання дій приватного виконавця неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу повернено заяву без розгляду, з тих підстав що скаржник в порушення положень абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до скарги не додав доказів надіслання (надання) такої скарги іншим учасникам справи, а саме зазначеним у заяві заінтересованим особам: приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Молонько М.М., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , натомість до суду подано скаргу та додані до неї документи у кількості учасників розгляду.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» отримало 03 квітня 2020 року.
03 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» повторно надіслало до суду скаргу на протиправну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та з урахуванням абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України додало до скарги докази направлення такої скарги іншим учасникам справи.
Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на подання скарги та залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що незнання скаржником та/або його представником про вимоги закону стосовно форми та змісту скарги, що призвело до повернення скарги та як наслідок пропущення строку звернення до суду з повторною скаргою не є поважною причиною для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки такі дії знаходились у безпосередньому зв`язку із волею скаржника та/або його представника, які вільно розпоряджались своїми правами.
Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може враховуючи наступне.
Стаття 55 Конституції України визначає: кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. 
Таким чином, у разі незгоди з вищезазначеним рішенням, особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.
Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Як вбачається з матеріалів справи, вперше,19 березня 2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» в межах десятиденного строку подало до суду скаргу на бездіяльність приватного виконавця.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» про визнання дій приватного виконавця неправомірними, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу повернено заяву без розгляду, з тих підстав що скаржник в порушення положень абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України до скарги не додав доказів надіслання (надання) такої скарги іншим учасникам справи, а саме зазначеним у заяві заінтересованим особам: приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Молонько М.М., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , натомість до суду подано скаргу та додані до неї документи у кількості учасників розгляду.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» отримало 03 квітня 2020 року.
З урахуванням ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року,абзацу 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, 03 квітня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» повторно надіслало до суду скаргу на протиправну бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та додало до скарги докази направлення такої скарги іншим учасникам справи.
У скарзі просило поновити пропущений процесуальний строк для її подання, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин, оскільки  в межах десятиденного строку, а саме 19 березня 2020 року він звернувся до Дніпровського районного суду зі скаргою на постанову приватного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, однак 20 березня 2020 року суд постановив ухвалу про повернення скарги без розгляду, копію якої представник скаржника отримав на руки 03 квітня 2020 року.
Згідно положень ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За змістом ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Ураховуючи, що вперше ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» звернулося до суду із скаргою у строки встановлені ст. 449 ЦПК, при повторному зверненні до суду із скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» врахувало положення абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, додавши до скарги докази її направлення іншим учасникам справи, та оскільки повернення скарги без розгляду не позбавляє права на повторне звернення до суду із такою скаргою, колегія суддів вважає, що строк при повторному зверненні до суду із скаргою пропущено з поважних причин.
Такого висновку апеляційний суд дійшов з урахуванням практики застосування Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР (далі Конвенція).
Так, відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).
Відмовляючи у поновленні процесуального строку та повертаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, що позбавило скаржника ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» права доступу до суду на стадії виконання рішення суду, яке набрало законної сили.
Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» отримало оскаржувану постанову приватного виконавця - 13 березня 2020 року, вперше зі скаргою товариство звернулося до суду - 19 березня 2020 року, ухвалою суду від 20 березня 2020 року скаргу було повернуто скаржнику без розгляду, вказана ухвала суду отримана товариством - 03 квітня 2020 року, та в той же день, 03 квітня 2020 року, товариство повторно направило скаргу до суду.
Відтак, у даній справі процесуальні строки щодо звернення до суду із скаргою, встановлені ст.. 449 ЦПК, продовжуються на строк дії такого карантину.
Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
 Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» адвоката Буднік Олени Петрівни задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 рокускасувати. 
Цивільну справу за скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня її постановлення. 
Головуючий:                                     Судді: