22-ц/804/1434/20 
                                                                                264/1677/18 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року                                                                                                     місто Маріуполь

   справа № 264/1677/18
   провадження № 22-ц/804/1434/20

                        Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           головуючого                                      Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                 Гаврилової Г.Л., Зайцевої С.А.,
                           секретар судового засідання            Єфремова О.В., 

сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Іванченко А.М. від 20 лютого 2020 року

в с т а н о в и в :

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 18 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів задоволено. 
Змінено розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 27 жовтня 2016 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 22 липня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням законної сили. 
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 27 жовтня 2016 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 22 липня 2016 року, відкликано. Розподілені судові витрати і стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
12 листопада 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що при ухваленні рішення не вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дитини за період з моменту скасування заочного рішення суду, а саме – 18 квітня 2019 року по 18 липня 2019 року – час набрання рішення законної сили, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу).
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2020 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити її заяву та ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 18 квітня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 липня 2019 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом безпідставно відмовлено в стягненні аліментів у змінений спосіб за спірний період з посилання на п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки вказана постанова не є джерелом права, крім того, предметом розгляду було ухвалення додаткового рішення, а не зміна розміру аліментів.
Відповідач ОСОБА_2 правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
За правилами ст. 368, 369 ЦПК України апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач ОСОБА_1 причини неявки в судове засідання не повідомила. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кравчук Л.Є. просила розглянути апеляційну скаргу у її відсутність та відсутність відповідача, відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, а ухвали суду - без змін, зважаючи на таке.
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів. Змінено розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2016 року, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 22 липня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням законної сили.
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2018 року. Скасовано рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2018 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 18 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів задоволено. 
Змінено розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 27 жовтня 2016 року, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 22 липня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дня набрання рішенням законної сили. 
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 27 жовтня 2016 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 22 липня 2016 року, відкликано. Розподілені судові витрати.
12 листопада 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що при ухваленні рішення не вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дитини за період з моменту скасування заочного рішення суду, а саме – з 18 квітня 2019 року по 18 липня 2019 року – час набрання рішення законної сили, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2020 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача не відповідають положенням ч.1 ст.270 ЦПК України, оскільки, судом під час ухвалення рішення вирішено питання початку стягнення аліментів у зміненому розмірі, а саме з часу набрання рішенням суду законної сили, пославшись при цьому на роз`яснення, викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, оскільки він відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення її вимоги зводяться до зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції в частині початку стягнення на її користь з відповідача аліментів у зміненій формі.
Оскільки нормами цивільного процесуального законодавства чітко визначені підстави ухвалення судом додаткового рішення та положеннями ст.270 ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового рішення з підстав не згоди сторони у справі з визначеним судом початком стягнення сум, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач, у разі не згоди з рішенням суду першої інстанції має право подати апеляційну скаргу на рішення суду.
Посилання апелянта на неправильність судового рішення не грунтуються на положеннях закону і не можуть бути задоволенні.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з рішенням суду в частині початку періоду утримання аліментів в зміненому порядку та способу, та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. 
Згідно з п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених у справі доказів, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено 08 квітня 2020 року. 

Головуючий                                                                                  О.М. Пономарьова

Судді                                                                                              Г.Л. Гаврилова

                                                                                                        С.А. Зайцева