ПОСТАНОВА
Іменем України
26 березня 2020 року 
Київ
справа №192/2995/16-а
адміністративне провадження №К/9901/16484/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Желєзного І.В.,  Чиркіна С.М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2017 у складі судді Стрельникова О.О. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 у складі колегії суддів: Дадим О.М. (головуючий), Богданенко І.Ю., Уханенко С.А. у справі №192/2995/16-а за позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа відділ Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (далі - Микільська сільська рада), третя особа відділ Дерземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області, в якому просив: 
1.1.          визнати протиправним та скасувати рішення Микільської сільради від 22.06.2016 №1-7/VII "Про виконання рішення суду щодо розгляду заяв гр. ОСОБА_1 " (далі - Рішення №1-7/VII) щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га на території Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що передача земельної ділянки у власність у межах норм визначених статтею 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності вже проводилась відповідно до частини 4 статті 116 ЗК України та невідповідністю проекту положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів;
1.2.          зобов`язати Микільську сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Микільської сільської ради АДРЕСА_1 , площею 0,50 га, кадастровий номер 1225084300:03:003:5027, у приватну власність для ведення особистого селянського господарства;
2.          Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2017 позов задоволено частково. Скасовано Рішення №1-7/VІІ. У задоволенні решти вимог відмовлено. 
3.          Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2017 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Микільську сільську раду повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з 
4. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні обставини:
4.1.          29.07.2010 Микільською сільською радою прийнято рішення №10 про надання дозволу складання проекту відведення земельної ділянки для передачі ОСОБА_1 у власність, для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,9947 га, що складається з двох окремих земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,4947 га, яка знаходиться у АДРЕСА_3 ; земельної ділянки площею 0,50 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1 .
4.2.          На підставі вказаного рішення, позивачем виготовлені два окремих проекти землеустрою. 
4.3.          Рішення Микільської сільської ради від 02.09.2011 №10-8/6 затверджено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 0,4947 га у власність для ведення особистого селянського господарства АДРЕСА_3 .
4.4.          Водночас, постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2015 у справі №192/2548/14 визнано протиправною бездіяльність Микільської сільської ради щодо нерозгляду заяв ОСОБА_1 про затвердження проекту відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та зобов`язано Микільську сільську раду розглянути заяви ОСОБА_1 з вищезазначеного питання.
4.5.          На виконання рішення суду, Микільською сільською радою прийнято Рішення №1-7/VІІ, яким ОСОБА_1 було відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,50 га на території Микільської сільської ради, в АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що передача земельної ділянки у власність у межах норм визначених статті 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності вже проводилась, відповідно до частини 4 статті 116 ЗК України та невідповідністю проекту положень законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
5.          Суди попередніх інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування Рішення №1-7/VІІ, виходили з помилковості висновків відповідача про те, що позивач вже використав своє право на отримання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки загальна площа земельних ділянок, щодо яких позивачем розроблені проекти землеустрою складає 0,9947 га, що не перевищує встановлені норми безоплатної передачі землі громадянам, встановлені статтею 121 ЗК України. Також суди відхилили доводи відповідача щодо надання позивачем на затвердження проекту землеустрою, який містить документи датовані 2010 роком, оскільки нормами чинного законодавства не забороняється включення до нього документів датованих іншим роком ніж сам проект землеустрою. 
5.1.          Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та приймаючи в цій частині нову постанову про їх задоволення послався на необхідність, з метою повного захисту прав позивача, зобов`язання відповідача здійснити розгляд заяв останнього про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з врахування висновків суду, викладених у постанові суду по даній справі. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
6.          Відповідачем - Микільською сільською радою, подано касаційну скаргу на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
6.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до  неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що відповідно до норм частини 4 статті 116 ЗК України, позивач вважається таким, що скористався своїм право на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що вбачається з рішення Микільської сільської ради від 02.09.2011 №10-8/6. Скаржник наполягає, що в наданому позивачем на затвердження відповідача проекті землеустрою містились документи, які датовані 2010 роком,   в той час як сам проект землеустрою датований 2012 роком, що вважає порушенням положень Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV (надалі - Закон №858-IV) та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686 (надалі - Інструкція).
7.          Іншими учасниками справи відзивів (заперечень) на касаційну скаргу та/або письмових пояснень до суду подано не було.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
8.          Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів суду касаційної інстанції враховує приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
9.          Згідно з частиною 1, пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх в користування, при цьому безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам здійснюється в тому числі і у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом, яка проводиться один раз по кожному виду використання. 
10.          При цьому, частиною 4 цієї статті передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
11.          Пунктом "б" статті частини 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах - для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
12.          У свою чергу, частиною 1 статті 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
13.          В силу приписів частин 9-10 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені              до суду.
14.          Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що статтею 121 ЗК України громадянам України гарантується право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі, який не повинен перевищувати 2,0 гектара. Поряд з цим, частина 4 статті 116 ЗК України, на яку відповідач послався на обґрунтування своєї відмови у затвердженні поданого позивачем проекту землеустрою, обумовлює можливість реалізації особою цього права необхідністю дотримання норм щодо розмірів земельних ділянок, які можуть бути безоплатно передані громадянам у власність один раз по кожному виду використання.
15.          Як з`ясовано судами попередніх інстанцій на основі досліджених під час розгляду справи доказів, позивачем, на підставі наданого рішенням відповідача дозволу, були розроблені та подані на затвердження проекти землеустрою з відведення для передачі у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,9947 га, яка складається    з двох окремих земельних ділянок, площею 0,4947 га та 0,50 га. 
16.          Тому суди дійшли правильного висновку про дотримання позивачем норм щодо розмірів безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, визначених статтею 121 ЗК України та безпідставність посилання відповідача на приписи частини 4 статті 116 ЗК України при прийнятті Рішення №1-7/VII. 
17.          Відповідно до пункту "г" частини 2 статті 28 Закону №858-IV, розробники документації із землеустрою зобов`язані виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.
18.          Проте, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що наведена норма не дозволяє стверджувати, що розроблена на замовлення позивача документація із землеустрою, яка датована 2012 роком, не може містити документи 2010 року. Доводи скаржника з приводу наявності таких обмежень в Інструкції також підлягають відхиленню, оскільки норми останньої відповідних вимог теж не містять. 
19.          Таким чином, судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують.
20.          За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає            касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
21.          З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області залишити без задоволення. 
Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017 у справі №192/2995/16-а за позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, третя особа відділ Держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя                                                                                          Шарапа В.М.

Судді                                                                                                              Желєзний І.В.

                                                                                                              Чиркін С.М.