УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/383/20          Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Категорія 285/383/20          Доповідач Шевченко  В. Ю. 
                                        ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року                                                                м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Перегуди А.П., на постанову Новоград – Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 
за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 – адвоката Перегуди А.П.,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Новоград – Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
Судом встановлено, що 20.01.2020 року, о 13 год. 48 хв. по вул. Г. Сагайдачного, м. Новоград-Волинський, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN Passat, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Перегуда А.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд неповно дослідив обставини справи та не надав належної оцінки наявним у справі доказам.
Посилається на те, що суд першої інстанції, не зважаючи на заявлене захисником клопотання про допит свідків вказаної події, безпідставно не викликав та не допитав їх з приводу відомих їм обставин. 
Вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому вимога працівників поліції щодо проходження будь – якого огляду на виявлення ознак сп`яніння є безпідставною. Також судом проігноровано клопотання захисника від 17.04.2020 про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_2 , який був водієм та керував 20.01.2020 близько 13 години 48 хвилин автомобілем Фольксваген реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: м. Новоград-Волинський, но вул. Г.Сагайдачного, а також свідка ОСОБА_3 про всі відомі їм обставини складання на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
Зазначає, що працівниками поліції порушено порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння.
Послався на те, що працівники поліції на вимогу ОСОБА_1 не проінформували його про порядок застосування технічного засобу та не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №079918 від 20.01.2020 не відповідає вимогам закону та не може братися до уваги, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний протокол не містить достовірної інформації про суть адміністративного правопорушення, адреси свідків, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інших важливих відомостей, необхідних для вирішення справи. Також, в порушення вимог ст.256 КУпАП протокол не містить підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, копія протоколу не вручена та не роз`яснено права та обов`язки Конституції України.
Вказав, що до вказаного протоколу додані письмові пояснення свідків, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не можуть братися до уваги як доказ, оскільки не містять важливої та детальної інформації про вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 та його відмову від проходження пройти в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння. 
Зазначив, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неналежним та не допустимим доказом, оскільки згідно відповіді заступника начальника Новоград – Волинського ВП, 20.01.2020 року під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП відеозапис не здійснювався. Тому даний відеозапис не можна брати до уваги, оскільки в протоколі цей доказ не зазначений і не описаний.
Послався на те, що вказаний відеозапис долучено до письмового пояснення поліцейського лише 17.04.2020року та не стосується подій, які відбулися 20.01.2020. Також на вказаному відеозаписі не зафіксовано жодних обставин, які можуть підтвердити законність складання протоколу відносно ОСОБА_1 . Копія відеозапису є неповною та не містить зафіксованої інформації щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та факт керування ним транспортним засобом.
Зазначив, що в письмовому поясненні поліцейського ОСОБА_7 , міститься інформація, яка не відповідає дійсності, оскільки з них не зрозуміло, ким саме та на яку саме бодікамеру здійснювався відеозапис; чому копія відеозапису не долучено 20.01.2020 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №079918, а додано до письмового пояснення лише 17.04.2020; яким саме чином та коли саме відеозапис був скопійований на СД-диск та який саме факт підтверджує копія вказаного відеозапису.
Вказує, що судом першої інстанції порушені права особи яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, оскільки розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 . Судом залишено поза увагою клопотання захисника про перенесення розгляду справи на іншу дату з тих підстав, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному.
Заслухавши пояснення адвоката Перегуди А.П. на підтримку вимог апеляційної скарги, який просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Доводи щодо відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не спростовують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності у скоєнні вказаного правопорушення. 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №079918 від 20.01.2020 року, 20.01.2020 року о 13 год. 48 хв. по вул. Г. Сагайдачного, м. Новоград-Волинський, ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN Passat, н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол – поліцейським СРПП Новоград – Волинського ВП Забродським О.І., складений у присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_1 Від підпису у протоколі та дачі пояснень відмовився( а.с.2).
Посилання апелянта на те, що вказаний протокол не містить достовірної інформації про суть адміністративного правопорушення, адреси свідків, безпідставними, та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення, письмових пояснень, в яких зазначені свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх місця проживання (а.с.2,5,6).
Також є безпідставними доводи апелянта, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівниками поліції не роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, копія протоколу не вручалась.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівниками поліції в голос роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України та від дачі пояснень та підпису у протоколі відмовився(а.с.2).
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.
Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, були перевірені судом першої інстанції, який визнав їх неспроможними та такими, що спростовуються дослідженими доказами.
Так, з письмових пояснень свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що автомобілем Фольксваген Пассат, д/н НОМЕР_1 , 20.01.2020 р. керував ОСОБА_9 , який виїжджаючи на зустрічну смугу руху та пересікаючи суцільну лінію, створив аварійну ситуацію. Про вказану подію повідомлено поліцію, по прибуттю якої було встановлено, що водієм даного транспортного засобу є ОСОБА_1 , в якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_5 також пояснила, що події фіксувалися на відео (а.с.4-6).
Відповідно до розписки наявної в матеріалах справи, ОСОБА_10 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , зобов`язалась доставити автомобіль Фольксваген Пассат д/н НОМЕР_1 , за місцем його зберігання в с. Сусли(а.с.7).
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також підтверджується письмовими поясненнями працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_7 . З вказаних пояснень вбачається, що 20.01.2020 року під час несення служби близько 14 години надійшло телефонне повідомлення від відповідального по Новоград – Волинського ВП про допомогу по вул. Сагайдачного,28. По прибуттю на місце події було встановлено, що виклик надійшов від ОСОБА_11 про те, що водій на автомобілі VOLKSWAGEN Passat, н/з НОМЕР_1 нетверезий за кермом та ледь не врізався в паркан. При спілкуванні з заявником, останній пояснив, що водій знаходиться в автомобілі. Підійшовши до даного водія, представився та повідомив про виклик. З посвідчення водія, яке він на його вимоги пред`явив, було встановлено, що даний водій ОСОБА_1 . У вказаної особи було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота та не стійка хода. Даному водію було запропоновано пройти освідування як в лікарні, так і на місці за допомогою приладу «Алкотестер Драгер», однак водій відмовився в присутності двох свідків, що було зафіксовано на боді камеру(а.с.58).
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також підтверджується відеозаписом, який було долучено до матеріалів справи за письмовим клопотанням працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_7 ( а.с.58).
З вказаного відеозапису, а саме файлу 0000000_00000020200120151307_0044 від 20.01.2020року вбачається, що працівники поліції пропонують водію пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і в найближчому медичному закладі, у присутності двох свідків. Працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що найближчий медичний заклад знаходиться в м. Новоград – Волинську, де і потрібно буде пройти вказаний огляд. Однак ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, який знаходиться в м. Новоград – Волинську ( а.с.61).
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що вказаний відеозапис не стосується подій, які відбулися 20.01.2020, у ньому не зафіксовано жодних обставин, які можуть підтвердити законність складання протоколу відносно ОСОБА_1 та не містить зафіксованої інформації щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними. 
У судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням адвоката Перегуди А.П. у якості свідків були допитані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Проаналізувавши покази вказаних свідків з точки зору їх належності та достовірності, апеляційний суд вважає, що їх покази не впливають на висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Як пояснив ОСОБА_2 , він перебуває з ОСОБА_1 у дружніх відносинах, ОСОБА_3 знайомий з ОСОБА_1 з 15 років. Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані свідки давали суперечливі один одному показу в частині знаходження ОСОБА_1 в автомобілі під час приїзду працівників поліції. Крім того, як пояснили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у їх присутності приїхали працівники поліції, були присутні інші свідки (жінка та два чоловіки), проте, з приводу чого спілкувалися поліцейські з ОСОБА_1 , вони не чули.
Відсутність в матеріалах справи направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, не є такими істотними порушеннями вимог закону, які б впливали на висновки суду першої інстанції про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Є неспроможними й доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачених ст.268 КУпАП, апеляційний суд визнає неспроможними.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як убачається з матеріалів справи, вони надійшли до Новоград – Волинського міськрайонного суду Житомирської області 28.01.2020 року (а.с.9).
Суд неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про час та місце проведення судових засідань, що підтверджується матеріалами справи(а.с.13,17,18,23,29,30,38,-40,51). За неодноразовими клопотаннями як ОСОБА_1 , так і його захисника Перегуди А.П., розгляд справи відкладався.
Разом з тим, судом першої інстанції проінформовано як захисника Перегуду А.П., так і ОСОБА_1 , що в разі неявки до суду для розгляду справи, задля не порушення встановлених КУпАП строків, розгляд буде проведено без їх участі на підставі наявних у матеріалах провадження доказів (а.с.28-30).
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи практику ЄСПЛ, вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, з метою недопущення необґрунтованого порушення передбачених ст.38 КУпАП строків, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про можливість провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, згідно ч.3 ст.268 КУпАП, не є обов`язковою.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі не наведені інші, не досліджені судом докази, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції. Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення. 
Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 – адвоката Перегуди А.П., залишити без задоволення, а постанову Новоград – Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 квітня 2020 року відносно  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського 
апеляційного суду                 В.Ю. Шевченко