ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5349/20 Справа № 215/5392/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 215/5392/16

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
заявник - Компанія «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA),
боржник - Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року, яка постановлена судом у складі судді Демиденка Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 лютого 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
 
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 рокузадоволено клопотання Компанії «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA) про надання дозволу на примусове виконання Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.
Надано дозвіл на примусове виконання Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року у справі АС № 230у/2016 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Компанії «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA) 251154,60 доларів США заборгованості за поставлений товар, 7534,64 доларів США пені за порушення строків оплати товару, 10373,78 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, всього 269063,02 доларів США, та видано виконавчий лист.
В апеляційній скарзі ПрАТ «ПівнГЗК» просить скасувати ухвалу суду та відмовити у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року у справі АС №230у/2016.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було надано належної оцінки тому, що сторонами під час укладення Контракту №175 не визначено місце вирішення спору, та спір із огляду на його предмет, не міг бути переданий на вирішення міжнародному комерційному арбітражу, адже підлягав вирішенню у господарському суді України, відповідно до встановленої підвідомчості; Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року містить тлумачення Розділу 12 Контракту №175, що виходить за межі арбітражної угоди і не підпадає під її умови, оскільки жодна із сторін з цього приводу до арбітражу не зверталася, а в самому арбітражному застереженні угоди про тлумачення змісту контракту немає; склад міжнародного комерційного арбітражу та сама по собі арбітражна процедура суду не відповідає затвердженій угоді сторін щодо передачі спору на вирішення до комерційного арбітражу.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази  надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи,  представник   Компанії «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA)зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника Компанії «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA)- адвоката Рижова Д.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року, справа АС №230у/2016, з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь Компанії «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA) було стягнуто 251154,60 доларів США заборгованості за поставлений товар, 7534,64 доларів США пені за порушення строків оплати товару, 10373,78 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, всього 269063,02 доларів США. Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 вступило в законну силу 28.10.2016, про що зазначено в самому рішенні (а.с.17-29).
Задовольняючи клопотання Компанії «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA), суд першої інстанції виходив з того, що воно за своєю формою та змістом відповідає вимогам процесуального закону та Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року винесено по суті спору, передбаченому арбітражною угодою сторін, склад арбітражного суду та арбітражний процес відповідали угоді сторін.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.
Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу – це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.
Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».
Відповідно до ч.1 ст.482 ЦПК України, надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому главою 3 розділу ІХ ЦПК України, з особливостями, передбаченими цією статтею.
Згідно зі статтею 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором; згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
За змістом статті 478 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторона, проти якої воно спрямоване, подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; ґ) або рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято. У визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути відмовлено, якщо суд визнає, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.
Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.
Як вбачається з матеріалів справи, 19 лютого 2015 року між ПАТ ?Північний гірничо-збагачувальний комбінат?, правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК», Україна та фірмою Sheekar Corporation GА, США укладено контракт № 175 на поставку товару, згідно додатку № 1 до контракту.
У розділі 12 цього Контракту сторони передбачили арбітражне застереження.
У зв`язку з невиконанням ПАТ ?Північний гірничо-збагачувальний комбінат?, правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК», своїх зобов`язань за вказаним контрактом фірма Sheekar Corporation GА, США звернулась з відповідним позовом до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.
Предметом даного арбітражного розгляду було стягнення з ПрАТ «ПівнГЗК», Україна на користь Sheekar Corporation GА, США заборгованості за поставлений товар, пені за порушення строків оплати товару.
Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року, справа АС №230у/2016, з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь Компанії «Шикар Корпорейшен Джи Ей» (Sheekar Corporation GA) було стягнуто 251154,60 доларів США заборгованості за поставлений товар, 7534,64 доларів США пені за порушення строків оплати товару, 10373,78 доларів США в рахунок відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, всього 269063,02 доларів США. Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року вступило в законну силу 28.10.2016 року, про що зазначено в самому рішенні (а.с.17-29).
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, заяву ПрАТ «ПівнГЗК», заінтересована особа: ОСОБА_1 (Sheekar Corporation GА) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року у справі АС №230у/2016 залишено без задоволення.
Отже, Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28.10.2016 року є чинним та підлягає обов`язковому виконанню.
Компанія Шикар Корпорейшн ОСОБА_2 (Sheekar Corporation GА) звернулась до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року у справі АС №230у/2016 у межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим статтею 476 ЦПК України, рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року вступило в законну силу, є остаточним для сторін та підлягало виконанню, ПрАТ «ПівнГЗК» (Україна) належним чином повідомлено про арбітражний розгляд, яке не заявляло про відсутність у Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України компетенції, контракт, який містить арбітражне застереження недійсним не визнавався, а рішення арбітражним судом винесено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, тому суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року та надання дозволу на його виконання. Підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторонами під час укладення Контракту №175 не визначено місце вирішення спору, та спір із огляду на його предмет, не міг бути переданий на вирішення міжнародному комерційному арбітражу, адже підлягав вирішенню у господарському суді України, відповідно до встановленої підвідомчості, колегією суддів не приймаються, адже, як встановлено судом, у пункті 12.3. розділу 12 «Арбітраж» Контракту від 19 лютого 2015 року сторони погодили, що у процесі розгляду і вирішення спору буде застосовуватися Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Вирішення спору буде відбуватись в присутності трьох суддів. Правом, яке регулює цей контракт, є матеріальне і процесуальне право України. Мова арбітражного розгляду – російська (пункт 12.4.). Вказаний розділ контракту є арбітражним застереженням, укладеним сторонами у письмовій формі, у якому сторони визначили спосіб вирішення спорів між ними - шляхом арбітражу та обрали постійно діючий арбітраж, а саме: Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України із застосуванням Регламенту МКАС при ТПП України. 
Оскільки, Регламент МКАС при ТПП України прямо закріплює, що місцем арбітражу є місто Київ, Україна (стаття 10 Регламенту), колегія суддів не може погодитись з доводами боржника щодо непогодження місця вирішення спору.
Доводи апеляційної скарги про те, що склад міжнародного комерційного арбітражу та сама по собі арбітражна процедура суду не відповідає затвердженій угоді сторін щодо передачі спору на вирішення до комерційного арбітражу, колегією суддів відхиляються, з огляду на вищевикладене.
Крім того, як встановлено Шевченківським районним судом міста Києва, під час розгляду заяви ПрАТ «ПівнГЗК» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року у справі АС №230у/2016, боржник приймав участь у розгляді справи Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України та з дотримання процедури призначення арбітра визначив, надав арбітражному суду свою кандидатуру арбітра у розгляді справи та протягом арбітражного розгляду справи не подавав заперечення проти розгляду спору Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України у порядку, передбаченому частиною 2 статті 3 Регламенту.
Доводи апеляційної скарги про те, що Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 жовтня 2016 року містить тлумачення Розділу 12 Контракту №175, що виходить за межі арбітражної угоди і не підпадає під її умови, оскільки жодна із сторін з цього приводу до арбітражу не зверталася, а в самому арбітражному застереженні угоди про тлумачення змісту контракту немає, теж не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України при розгляді справи не вирішував позовних вимог щодо тлумачення умов контракту від 19 лютого 2015 року, а врегульовуючи спір щодо невиконання його умов надав оцінку умовам вказаного контракту, що відповідає компетенції погодженого сторонами міжнародного комерційного арбітражу.
За таких обставин, колегія суддів  погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява про визнання та надання дозволу на виконання міжнародного комерційного арбітражу відповідає вимогам статті 476 ЦПК України, а боржник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" – залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2020 року.

Головуючий:         
                                       
Судді: