КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №756/11048/15-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2109/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
27 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів  судової   палати  у цивільних   справах -  головуючого  Сержанюка А.С.,   суддів Березовенко Р.В., Коцюрби О.П., із участю секретаря Новікової Ю.Г.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення грошових коштів за придбане майно,
В С Т А Н О В И В :
28 серпня 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із названим позовом, де просили, з врахуванням змін та доповнень, стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на їх користь грошові кошти в розмірі 748 540,08 грн.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 551 506,40 грн. за кредитним договором №78 від 03 квітня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний банк розвитку та партнерства», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», та ОСОБА_1 , звернено стягнення на квартиру, яка на праві сумісної власності належала позивачам. 
Заборгованість щодо сплати за кредитним договором позивачами погашена. 
Разом з тим, при ухваленні рішення суду від 06 лютого 2014 року, не враховано вартості предмету іпотеки, що суперечить вимогам ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 
Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість квартири, станом на 06 лютого 2014 року, становить 779 000 грн., з яких різниця вартості іпотеки, з урахуванням курсу Національного банку України, станом на 19 грудня 2016 року, становить 748 540,08 грн., яку позивачі просять стягнути.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.
На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що сторонами у судовому засіданні не надано доказів належності іпотеко держателю - Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» права власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Вказана квартира на праві сумісної власності в рівних частинах належать позивачам. 
Предмет іпотеки реалізовано не було, позивачі продовжують проживати у за вказаною адресою, а тому заявлені вимоги про відшкодування різниці вартості іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя є передчасним, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», таке відшкодування здійснюється лише у разі набуття права власності на предмет іпотеки, а само по собі рішення суду про визнання права власності на предмет іпотеки не свідчить про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» права власності на предмет іпотеки.  
 Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Просить  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала по ј частині, кожному, квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25 лютого 2008 року ( а.с. 16 т. 1 ).
03 квітня 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Універсальний банк розвитку та Партнерства» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4   уклали договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, який зареєстровано в реєстрі за №1916 ( а.с. 9-11 т. 1 ).
Відповідно до п. 1.1 договору іпотекодавці передають, а іпотекодержатель приймає в заставу ( іпотеку ) належне іпотекодавцям на праві власності нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №78 від 03 квітня 2008 року, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, укладеним між іпотекодержателем та боржником. 
Згідно до п. 1.4. вказаного правочину за згодою сторін вартість іпотеки становила 1 008 800 грн. ( там же ).
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 лютого 2014 року в рахунок виконання основного  зобов`язання  щодо оплати заборгованості  у розмірі 551 506,40 грн. за кредитним договором №78 від 03 квітня 2008 року, укладеним  між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк розвитку та  Партнерства», правонаступником якого є  Товариство з обмеженою відповдіальністю «Вердикт Фінанс», та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від  03 квітня 2008 року, укладеного  між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк розвитку та  Партнерства», правонаступником  якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», а саме: на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві сумісної власності в рівних частинах належить позивачам, шляхом  визнання за іпотекодержателем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» права  власності на предмет іпотеки, початкова ціна предмету іпотеки  встановлюється  на рівні, не  нижчому  за звичайні ціни на цей вид майна ( а.с. 6-8 т. 1 ).
Припинено право власності  іпотекодавців на предмет іпотеки, а саме: право власності ( право володіння, користування та розпорядження ) на зазначену квартиру ( там же ). 
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 , було зареєстровано 21 травня 2014 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на підставі зазначеного рішення, яке, в послідуючому, відчужило зазначене майно за договором купівлі-продажу  ( а.с. 78-82 т. 2 ).
Відповідно до постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Євпатової Тетяни Григорівни виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/759/1537/17 від 22 квітня 2016 року про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вищевказаної квартири закінчено  ( а.с. 7 т. 2 ).
З метою визначення дійсної ринкової вартості спірної квартири станом на 06 лютого 2014 року за клопотанням представника позивача ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року у справі було призначено експертизу ( а.с. 125-126 т. 1 ).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 11 листопада 2016 року №8524/16-42, дійсна ринкова вартість квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,34 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м., станом на 06 лютого 2014 року, становила 779 000 грн. ( а.с. 132-142 ).
Таким чином,  в силу викладеного та на переконання апеляційного суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» має відшкодувати позивачам перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя по 51 186,06 (( 779 000 - 551 506,40 ) х 90 : 100 : 4 ) грн., кожному.
При цьому, посилання позивачів на те, що така різниця має стягуватися з урахуванням курсу Національного банку України, з точки зору другої інстанції, не відповідає дійсності, так як, рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, що визначено саме в гривнях.
За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи,вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 16, 526 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив помилкове рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог в повному розмірі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.
Доводи ж відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на апеляційну скаргу ( а.с. 146-151 т. 2 ), зокрема, про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося в рахунок погашення заборгованості станом на 11 грудня 2011 року, що свідчить про те, що існує заборгованість позивачів перед відповідачем у період з 11 грудня 2011 року по 06 лютого 2014 року, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яка не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін за кредитним договором, з точки зору апеляційного суду та враховуючи викладене, не є належною підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги у визначеному судом розмірі на підставі наведеного, та, окрім цього, з огляду на наступне.
Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року  надано учасникам справи строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву у письмовій формі на апеляційну скаргу ( а.с. 24-25 т. 2 ).
У визначений судом другої інстанції термін Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» не надало зазначений процесуальний документ.
Поданий він же до апеляційного суду, після касаційного перегляду справи, який відбувся 05 грудня 2019 року, лише 17 січня 2020 року ( а.с. 146-151, 157 т. 2 ).
При цьому, товариство не звернулось до суду із заявою про продовження чи поновлення строку для його подачі відповідно до положень ст. 127 ЦПК України.
А відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» втратило право на вчинення зазначеної процесуальної дії, оскільки відзив ним подано після закінчення встановленого процесуального строку, який ( відзив ) суд другої інстанції залишає без розгляду відповідно до положень ст. 126 ЦПК України.
Не слугує правовою підставою для відмови у задоволенні заявлених як позовних, так і апеляційних вимог, які суд другої інстанції визнав обґрунтованими, посилання представника відповідача при розгляді апеляції Щербюка Сергія Вікторовича  про наявність боргових зобов`язань за іншим правочином, з приводу яких відбувається слухання справи у місцевому суді, оскільки правовідносини сторін за тим провадженням не впливають на вирішення спору в даній справі.
Виконання того можливого судового рішення має відбуватись самостійно на підставі Закону України «Про виконавче провадження» і будь-яких перешкод для розгляду даної справи не складає.
Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на користь ОСОБА_1 на підставі ст. 4 Закону України   «Про   судовий   збір», ст. 141 ЦПК України сплачений ним судовий збір  ( а.с. 4 т. 1, а.с. 11, 21 т. 1 ) у розмірі 5 118,60 ( 51 186,06 х 4 х 1 : 100 + 51 186,06 х 4 х 1 : 100 х 150 : 100 ) грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення грошових коштів за придбане майно скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення заявлених вимог.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених нею вимог іпотекодержателя по 51 186,06 грн., кожному.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі  5 118,60 грн.
Решту позову залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

 

Головуючий                                                                А.С. Сержанюк
Судді:                                                                          Р.В. Березовенко
О.П. Коцюрба