УХВАЛА        
 
13 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/4737/17
провадження № 61-4301ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав і зміну прізвища дитини,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_3 , в якому з урахуванням уточнень просила:
-           стягнути з останнього на утримання дитини-інваліда     ОСОБА_2 , яка постійно проживає з матір`ю          ОСОБА_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі                10 тис. грн щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати розірвання шлюбу 18 грудня 2015 року ; 
-          стягнути з ОСОБА_3 на свою користь у твердій грошовій сумі 4 тис. грн щомісяця, починаючи з дати розірвання шлюбу               18 грудня 2015 року, оскільки вона є такою, що постійно проживає з дитиною-інвалідом, яка потребує постійного догляду;
-          стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 1/2 частину від понесених нею додаткових витрат на лікування та виховання доньки ОСОБА_2 у розмірі 88 076 грн 47 коп.; 
-          позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 (актовий запис № 923 від 19 грудня 2007 року Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси); 
-          змінити прізвище малолітньої дитини ОСОБА_2 на прізвище матері - ОСОБА_2 .
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня                    2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на утримання дитини-інваліда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 тис. грн щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, тобто з 13 березня 2017 року.
Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину від понесених нею додаткових витрат на лікування та виховання доньки ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі                88 076 грн 47 коп.
Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 (актовий запис № 923 від 19 грудня 2007 року Першого відділу реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси).
Змінено прізвище малолітньої дитини ОСОБА_2 на прізвище матері - ОСОБА_2 .
У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Місцевий суд, чатково задовольняючи позовні вимоги                       ОСОБА_1 , виходив з того, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_2 , є дитиною-інвалідом, хворою на цукровий діабет з інсуліновою залежністю, в теперішній час постійно проживає з позивачем у справі, а відповідач до звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом не виплачував їй аліменти на утримання доньки та додаткові витрати, пов`язані з її утриманням.
Суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 має сплачувати аліменти на отримання неповнолітньої доньки щомісячно, а також одноразово - 1/2 частину грошових витрат, які позивач понесла додатково на утримання та лікування неповнолітньої доньки.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року змінено.
Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги                                      ОСОБА_1 задоволено частково.
Зменшено суму аліментів, яка підлягає стягненню щомісячно з ОСОБА_3 на утримання дитини-інваліда ОСОБА_2 ,                   ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 , аліменти у твердій грошовій сумі з розміру                              5 тис. грн до 3 тис. грн, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, тобто з 13 березня 2017 року.
Зменшено суму додаткових витрат на лікування та виховання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з розміру 88 076 грн 47 коп. до 64 405 грн 78 коп.
В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.
 
Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню щомісяця з ОСОБА_3 , виходив з того, що розмір аліментів у більшій сумі ніж 3 тис. грн в місяць поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, що є недопустимим.
Змінюючи рішення місцевого суду в частині додаткових витрат на лікування та виховання доньки ОСОБА_2 , апеляційний суд виключив із розрахунку частину вказаних витрат, оскільки вони не є тими витратами, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача, на підставі статті 185 СК України. 
 
02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині зменшення розміру аліментів та залишити в цій частині в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від                    06 грудня 2018 року.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від                     10 травня 2018 року в справі № 2-1161/2011 та від 28 лютого 2019 року в справі № 766/47/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                    2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом           1 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.   
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
                                                        
УХВАЛИВ :
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси справу                             № 522/4737/17 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав і зміну прізвища дитини.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та додані до неї                      документи, роз`яснити їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов