П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

            29 травня 2020 року                                                                                                       місто Київ
Єдиний унікальний номер справи  752/7114/19
Номер  провадження № 22-ц/824/4990/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В.,  Шахової О.В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О. О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
 
в с т а н о в и в :
 
 У квітні 2019 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1  про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 серпня 2011 року у розмірі 16 647 грн. 47 коп. та судових витрат у розмірі 1 921 грн.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 08 серпня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
 
Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг.
 
Крім того, підписуючи вищевказану заяву, ОСОБА_1   підтвердив факт  його ознайомлення з  умовами кредитування в АТ КБ «Приватбанк». 
 
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредиту у розмірі встановленому договором. Натомість ОСОБА_1 , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 19 березня 2019 року складає 16 647 грн. 47 коп., з яких 3 821 грн. 08 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 400 грн. 41 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 7 257 грн. 05 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 900 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), 768 грн. 93 коп. - штраф (процентна складова).
 
Рішенням  Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року (а.с. 46-51) у задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. 
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 30 січня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. 
 
Апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що наявність заборгованості за кредитним договором відповідачем не оспорювалась, позовні вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним або нікчемним, не заявлялись, відзив на позовну заяву відповідач не надавав, доводи позивача не спростував, в зв`язку з чим суд першої інстанції оскаржуваним рішенням безпідставно звільнив відповідача від сплати заборгованості по кредитному договору.
 
Скаржник зазначає, що 08 серпня 2011 року відповідач підписав Анкету-заяву, чим надав свою згоду на те, що Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку.
 
Скаржник зазначає, що 21 червня 2013 року відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт в розмірі 5 000 грн. З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами та частково погашав заборгованість за договором.
 
На думку скаржника, користуючись кредитними коштами, відповідачу були відомі і зрозумілі умови договору, заперечень щодо розміру заборгованості останнім подано не було, а відтак, він погодився із розміром нарахованих відсотків та неустойки. Крім того, оскільки відповідач не оспорює факт укладення договору, наявність заборгованості за тілом кредиту в тому числі й за прострочене тіло кредиту, позовні вимоги в цій частині, на думку скаржника, відповідач визнав, а тому вони не підлягають доказуванню.
 
Скаржник зазначає, що 08 серпня 2011 року відповідачем крім Анкети-заяви було підписано й Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
 
Так, у вищевказаній довідці зазначено: базова відсоткова ставка за користування кредитом, а саме 2,5 % на місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів. Таким чином, при укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, в тому числі й щодо нарахування пені та штрафів, а відтак, на думку скаржника, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафів, підлягають задоволенню.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2020 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для   її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження розміру заборгованості позичальника перед банком. 
 
Так, матеріали справи не містять підтвердження того, що саме з доданими до позовної заяви Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанкуознайомився та погодився відповідач підписуючи Анкету-заяву, що вказані документи на момент отримання останнім кредитних коштів містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплати комісії та неустойки у зазначених банком розмірах і порядку, крім того, у Анкеті-заяві підписаній відповідачем відсутні відомості про розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, комісії та штрафів.
 
Таким чином, відсутні підстави вважати, що у відповідача наявна будь-яка заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 серпня 2011 року, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
 
Колегія суддів в повній мірі  погоджується  з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
 
Судом встановлено, що 08 серпня 2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 9).
 
При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.  ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення його з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодився з його умовами. Крім того, останній зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача. 
 
До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а. с. 11 - 25).
 
Згідно з наданим банком розрахунком, у  ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 19 березня 2019 рік наявна заборгованість у розмірі 16 647 грн. 47 коп., яка складається з заборгованості: за тілом кредиту - 3 821 грн. 08 коп.; за простроченим тілом кредиту - 3 400 грн. 42 коп.; за нарахованими відсотками - 0 грн.; за пенею за прострочене зобов`язання - 7 257 грн. 05 коп.; за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 900 грн.; по судовим штрафам - 1 268 грн. 93 коп. (а.с. 7-8).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Частиною 1 статті 628 ЦК України  встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
 
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до  укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
 
Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що  інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.
 
Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.
 
Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. 
 
Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.
 
Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що  в Анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться лише анкетні дані відповідача та волевиявлення останнього на отримання кредитної картки.
 
Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.
  
Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,  «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.
 
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 , в зв`язку з чим вони не можуть вважатися належними доказами по справі.
 
Відповідно до пунктів 41-42 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України
від 04 липня 2018 року № 75, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
 
Так, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором № б/н від 08 серпня 2011 року станом на 18 серпня 2015 року, разом з тим, вказаний розрахунок не є первинним документом, а тому не може беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному АТ «КБ «ПриватБанк» розмірі за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження виконаних фінансових операцій чи руху грошових коштів за кредитним договором, одним із яких є виписка по рахунку.
 
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у матеріалах справи допустимих доказів на підтвердження наявності у позичальника заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2011 року № б/н у заявленому банком розмірі.
 
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
 
Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
 
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
 
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Разом з тим, у підписаній сторонами Анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строки повернення кредитних коштів.
 
Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08 серпня 2011 року шляхом підписання Анкети-заяви.
 
Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
 
Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строк виконання договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, в зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання та несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів (фіксованої частини та процентної складової).
 
Позивачем до апеляційної скарги додано довідку, в якій відображено номери карток, термін їх дії та дати відкриття рахунків на ім`я ОСОБА_1 , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 , виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року по 27 січня 2020 року та довідку з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Разом з тим, дані доказ було подано з порушенням приписів процесуального законодавства без підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від  позивача, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує їх під час перегляду оскаржуваного рішення.
 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що підписана Анкета-заява є належним  підтвердженням ознайомлення відповідача з умовами кредитування, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки скаржником не надано Умов та правил надання банківських послуг,  підписаних ОСОБА_1 .. 
 
З Анкети-заяви, долученої до позовної заяви, вбачається, що відповідач підтвердив ознайомлення з вищевказаними Умовами, однак не відомо в якій саме редакції. 
 
Крім того, шляхом дослідження електронних доказів, до яких скаржник відносить Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, неможливо встановити факт ознайомлення відповідача з Умовами саме у тій редакції, на якій наполягає банк. 
 
Посилання скаржника на те, що користуючись кредитними коштами відповідачу були відомі і зрозумілі умови кредитного договору, крім того, заперечень щодо розміру заборгованості відповідачем надано не було, а отже останній погодився із розміром нарахованих відсотків та неустойки, не спростовує висновків  суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що під час укладення договору сторони обумовили у письмовому вигляді строк його виконання, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів).
 
Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», як на доказ узгодженості між сторонами істотних умов договору, оскільки вищевказану довідку подано до суду апеляційної інстанції з порушенням приписів процесуального законодавства, а саме без підтвердження неможливості подання її до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від  позивача.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення. 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Повне судове рішення складено 29 травня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В.В. Саліхов

                       О.В. Шахова