ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року	Львів	Справа № 161/9694/19 пров. № А/857/4497/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді -                                       Носа С. П.,
суддів -                                                            Кухтея Р. В., Іщук Л. П.;
за участю секретаря судового засідання - Смолинця А. В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення  Луцького міськрайонного суду Волинської області  від  05 березня   2020 року в справі № 161/9694/19 (головуючий суддя Плахтій І. Б., м. Луцьк)  за позовом   ОСОБА_1 до старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука Олександра Володимировича, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                     ВСТАНОВИВ:

10 червня  2019  року  Луцьким міськрайонним судом Волинської області  зареєстровано позовну заяву   ОСОБА_1 до старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука Олександра Володимировича, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії LC №001184 від 31.05.2019, винесену відповідачем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що  накладення стягнення є безпідставним, так як позивач не міг оплатити паркування належного йому транспортного засобу у зв`язку із відсутністю паркувального автомату.
Рішенням  Луцького міськрайонного суду Волинської області  від  05 березня   2020 року в задоволенні позову відмовлено.  
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем   - ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.  Зазначено, що оператором паркувального майданчика не   було належним чином виконано обов`язків щодо встановлення паркувальних автоматів, що призвело до неможливості зі сторони апелянта здійснити оплату послуг  з користування майданчиком.
29 квітня 2020 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради  про відкладення розгляду справи на період карантину.
Частиною 2 ст.313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, ч.3 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вищевказаного клопотання та  відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду, а їх участь у судовому засіданні не визнана обов`язковою.
Відтак, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що  31 травня 2019 року старшим інспектором Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчуком О.В. було винесено щодо позивача оскаржувану постанову, із змісту якої вбачається, що позивач 31 травня 2019 року у м. Луцьку, по вул. Карпенка-Карого, 1, керував автомобілем Audi A6, н.з. НОМЕР_1 , порушив правила паркування транспортних засобів, а саме: не здійснив оплату вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування (паркувальним майданчиком), чим порушив ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 120 грн. (а.с. 42).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1 статті 152-1КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі за не оплату вартості з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.
Пунктом 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342, визначено, що користувач зобов`язаний поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху сплатити збір за паркування та вартість послуг з утримання майданчиків для платного паркування; розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ так, щоб забезпечити його видимість для перевірки.
Відповідно до додатку до рішення Луцької міської ради від 26.11.2014 року №66/6 «Про перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Луцьку», вказано, що по вул. Карпенка-Карого, 1 навпроти Завокзального ринку наявно 25 місць для паркування для автомобілів по обидва боки стоянки, а саме 13 паркомісць до переходу по одній стороні проїжджої частини та 12 по іншій стороні за пішохідним переходом.
Окрім того, Рішенням виконавчого комітету від 23.09.2016 №566-1 встановлено на період до 01.03.2017 року тариф на послуги з паркування одного транспортного засобу на паркувальному майданчику, що розташований по вул. Карпенка-Карого, 1, за одну годину паркування в розмірі 6,00 грн., визначено оператора майданчика КП «АвтоПаркСервіс». Рішенням виконавчого комітету від 23.02.2017 №90/1 продовжено термін дії цього тарифу.
Із фотографій місця події, доданих до матеріалів справи, вбачається, що по вул. Карпенка-Карого, 1 розміщені наступні дорожні знаки: 5.39 «Зона стоянки», 7.14. «Платні послуги» та 7.6.1. «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку» та відповідно в кінці майданчика розміщений дорожній знак 5.40 «Кінець зони стоянки» з додатковими 7.14. та 7.6.1. (а.с. 23, 26). Знаки розміщені з обох сторін дороги, на початку та в кінці паркувального майданчика.
Також, з фотографій вбачається, що паркомат знаходиться біля пішохідного переходу, про що свідчать відповідні знаки (а.с. 24,25).
Крім того, з наданих стороною відповідача фотографій встановлено, що автомобіль позивача Audi A6 , н.з. НОМЕР_1 , 31.05.2019 був припаркований в зоні дії знаку 5.39 «Зона стоянки», ближче до кінця паркувального майданчика. Платіжний документ в лівому нижньому куті лобового скла автомобіля відсутній.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що надані відповідачем фотоматеріали є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України, крім того позивач не оспорює факту вчинення правопорушення та не оплату вартості з користування майданчиком для платного паркування.
При цьому, суд критично оцінює доводи позивача про те, що в зоні дії знаків 5.39., 7.14., 7.6.1. відсутній паркувальний автомат для оплати послуг стоянки, оскільки його наявність по вул. Карпенка-Карого, 1 чітко вбачається як з фотографій, наданих ним особисто до позовної заяви (а.с. 10-12), так і фотографій, наданих до відзиву відповідачем (а.с.23-26).
Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, позивач суду не надав.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що інспектор з паркування Вавренчук О.В. при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в   задоволенні    позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення, а рішення  Луцького міськрайонного суду Волинської області  від  05 березня 2020 року в справі № 161/9694/19   - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною  та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Л. П. Іщук 	
Повне судове рішення складено 05 травня 2020 року.