П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  127/14503/19 
Головуючий у 1-й інстанції: Антонюк В.В. 
Суддя-доповідач:  Біла Л.М. 
04 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Курка О. П.  Гонтарука В. М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №127/14503/19 відмовлено. 
Зокрема, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 379 КАС України передбачають можливість заміни сторони виконавчого провадження адміністративним судом, лише у справах, які розглядались таким судом і виключно в рамках інституту виконання судового рішення. Однак враховуючи, що доказів наявності відкритого виконавчого провадження, станом на момент звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження заявником надано не було, суд прийшов до висновку, що підстав для заміни сторони виконавчого провадження немає.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження та замінити боржника - Адміністративну комісію при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради на Виконавчий комітет Вінницької міської ради.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що згідно ч. 4 ст. 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Також апелянт посилається на положення ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та п. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до яких рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2019 року у справі № 127/14503/19 позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, задоволено. Стягнуто із адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 5000 грн. Рішення набрало законної сили 26.11.2019 року.
26.12.2019 року на виконання зазначеного рішення, судом видано виконавчий лист.
Позивач в установленому законом порядку, звернулась до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області із заявою щодо виконання виконавчого листа від 26.12.2019 року.
27.12.2019 року Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області супровідним листом №13-34-08/6130 направило за належністю до Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області пакет документів для розгляду та прийняття відповідного рішення щодо стягнення з Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради на користь ОСОБА_1 5000 грн. на підставі виконавчого листа від 26.12.2019 року №127/14503/19.
В подальшому, Управлінням Державної казначейської служби України у м. Вінниці виконавчий лист від 26.12.2019 року №127/14503/19 було повернуто заявнику без виконання, оскільки у виконавчому документі вказаний боржник - Адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради та зазначений ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності 03084813, хоча згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за даним кодом значиться Виконавчий комітет Вінницької міської ради.
Вказана обставина стала підставою для звернення позивача до суду із заявою про заміну боржника - Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради на Виконавчий комітет Вінницької міської ради, код ЄДРПОУ: 03084813.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому документі, суд першої інстанції, керуючись приписами ч.1 ст.379 КАС України, виходив з того, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише за наявності відкритого виконавчого провадження.
Колегія суддів погоджується з кінцевим висновком суду першої інстанції, однак вважає за необхідне змінити мотивувальну частину з огляду на наступне.
Порядок та підстави заміни сторони виконавчого провадження визначено приписами ст. 379 КАС України.
Відповідно до частини першої вказаної статті у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Із аналізу положень вказаної норми, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження можлива за лише наявності відкритого виконавчого провадження.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції і зазначає наступне.
Судова колегія вважає за доцільне звернути увагу заявника на приписи ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Пунктом 10 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, зокрема, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.
Приписами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Із змісту частин 1 та 3 ст. 378 КАС України вбачається, що з заявою про зміну способу або порядку виконання судового рішення може звернутися стягувач або виконавець. Ця заява подається до суду, що розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення
Отже, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу і порядку виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений».
Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Як слідує з матеріалів справи, сторонами виконавчого провадження № 127/14503/19 в даній справі є стягувач - ОСОБА_1 та боржник - Адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради.
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що Виконавчий комітет Вінницької міської ради не брав участі в даній справі, тобто не є боржником у виконавчому провадженні. 
Тобто, факт задоволення заяви позивача та здійснення заміни сторони виконавчого провадження може призвести до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, а в подальшому і до зміни по суті змісту резолютивної частини рішення суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не врахував вказаних положень та норм закону, а тому дійшов неправильного висновку, що єдиною підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про заміну сторони виконавчого провадження є відсутність доказів відкриття виконавчого провадження у даній справі.
Судова колегія зауважує також, що керуючись нормою ст. 379 КАС України, суд першої інстанції не врахував, що фактично вибуття будь-якої із сторін виконавчого провадження не відбулось. Обставини, визначені позивачем як підстави для допущення заміни боржника у виконавчому провадженні не стосуються ліквідації або реорганізації боржника та наявності необхідності застосування процедури правонаступництва.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції вказує на те, що ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).
Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004).
Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень" Консультативна рада Європейських суддів вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх ex-officio. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним.
З урахуванням наведених обставин та висновків суду апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про заміну сторони виконавчого провадження, однак вважає, що у задоволенні заяви належить відмовити через невірне обрання заявником способу захисту власних інтересів.
В даному випадку, позивачу необхідно було звернутись до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права та відмовлено у задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні через відсутність відкритого виконавчого провадження. Однак, в даному випадку, суд першої інстанції мав би відмовити в задоволенні заяви через обрання заявником невірного способу захисту власних інтересів у даних правовідносинах, а тому наявні підстави для зміни ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року в мотивувальній частині.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року, є помилковими, а тому, у відповідності до ст.317 КАС України, таке рішення необхідно змінити, зазначивши, що підстави для відмови у задоволенні заяви викладені у мотивувальній частині даної постанови. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Ухвалу  Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради  змінити в мотивувальній частині, в іншій частині - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Гонтарук В. М.