Номер провадження: 22-ц/813/283/20 
Номер справи місцевого суду: 1522/10892/12
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22.06.2020 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №1522/10892/12 за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Хорс», товариства з обмеженою відповідальністю «Бастлайн» про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року у складі судді Свяченої Ю.Б., -
в с т а н о в и в :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов АТ «УкрСиббанк» задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ТОВ «Алекс-Хорс», ТОВ «Бастлайн» на користь АТ «УкрСиббанк» за Кредитним договором №11224314000 від 1 жовтня 2007 року заборгованість в загальній сумі 18249345,60 грн., судові витратив в сумі 3219,00 грн. (т.2 а.с.207-208).
18 липня 2019 року АТ «УкрСиббанк» подано заяву про видачу дублікату виконавчого листа №1522/10892/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 18249345,60 грн. (т.2 а.с.220).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі (т.2 а.с.225).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено (т.2 а.с.243-246). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу суду про відмову у видачі дублікату виконавчого листа.
В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа. 
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права полягає у тому, що поданий на виконання виконавчий лист виконавчою службою не повернуто стягувачу належним чином, як наслідок оригінал виконавчого документа є таким, що втрачений. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ТОВ «Алекс-Хорс», ТОВ «Бастлайн» на користь АТ «УкрСиббанк» за Кредитним договором №11224314000 від 1 жовтня 2007 року заборгованість в загальній сумі 18249345,60 грн., судові витратив в сумі 3219,00 грн. 
7 червня 2016 року АТ «УкрСиббанк» подано до Приморського районного суду м. Одеси заяву про видачу виконавчих листів на виконання рішення від 18 лютого 2016 року (т.2 а.с.213, 213а-214). 
13 липня 2016 року АТ «УкрСиббанк» подано до Приморського районного суду м. Одеси заяву про видачу виконавчих листів на виконання рішення від 18 лютого 2016 року; заява містить відмітку про видачу 23 серпня 2016 року 4-х виконавчих листів (т.2 а.с.217, 217а-218а). 
За інформацією Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області станом на 25 липня 2019 року на запит від 19 липня 2019 року АТ «УкрСиббанк» до відділу 16 червня 2017 року за вхідним №3560/5 надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №1522/10892/12, виданого 23 серпня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» суми боргу у розмірі 18249345,60 грн. Державним виконавцем 26 червня 2017 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без примусового виконання на підставі пункту 10 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що виконавчий документ пред`явлено не за підвідомчістю. 27 липня 2017 року виконавчий документ разом із повідомленням про повернення виконавчого документу без примусового виконання направлено стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (т.3 а.с.6). 
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань акціонерне товариство «УкрСиббанк» має зареєстроване в установленому законом порядку місцезнаходження юридичної особи за адресом: 04070, місто Київ, вул. Андріївська, будинок 2/12.
З наявних в справі матеріалів вбачається, що кореспонденцію АТ «УкрСиббанк» також отримував за адресом для листування: АДРЕСА_1 21-А.
В справі відсутні докази того, на яку адресу виконавча служба повернула 27 липня 2017 року виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, тобто чи за адресом юридичної особи стягувача АТ «УкрСиббанк» чи за зазначеним стягувачем адресом для листування. 
Таким чином, відсутні докази повернення виконавчою службою стягувачу виконавчого документа за належним адресом, що тим самим не спростовує доводи стягувача про те, що виконавчий документ отримано від виконавчої служби не було, що такий втрачено, до того ж втрачено не з їх вини. Виконавча служба є органом влади, діючим від імені держави, яка має гарантувати належне виконання судового рішення. Повернення державною виконавчою службою виконавчого документа засобами поштового зв`язку не на юридичну адресу юридичної особи, відсутність у державної виконавчої служби доказів отримання адресатом надісланої йому адресної кореспонденції є обставинами, які доводять втрату виконавчого документа не з вини стягувача. 
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.431 ЦПК України).
У разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.17.4 Перехідних положень ЦПК України 2017 року).
Суду не надано доказів того, що виконавчий документ №1522/10892/12, виданий 23 серпня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 18249345,60 грн. було повернуто стягувачу належним чином та отримано стягувачем. За таких обставин, слід виходити з того, що має місце втрата виконавчого документа, так як іншого не встановлено. Втрата виконавчого документа є підставою для видачі дублікату виконавчого документа. Закон не покладає на стягувача обов`язку контролювати виконання, стягувач лише має звернутися до уповноважених державою на виконання судових рішень органів та осіб в порядку та строки, встановлені законом, а не контролювати хід виконання судового рішення.
Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.129-1 Конституції України).
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012). 
За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі про Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). 
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності. 
З огляду на викладене, підстави для видачі дублікату виконавчого документу наявні, що має наслідком видачу дублікату виконавчого документу.
Остаточне судове рішення не може залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін, в даному випадку на шкоду стягувача АТ «УкрСиббанк».
Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Учасники справи в судове засідання 11 червня 2020 року не з`явились, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку; питання є пов`язаним з виконанням судового рішення; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити. 
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс-Хорс», товариства з обмеженою відповідальністю «Бастлайн» про стягнення заборгованості за кредитним договором – скасувати. 
Заяву акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити. 
Видати акціонерному товариству «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 09807750) дублікат виконавчого листа №1522/10892/12, виданого 23 серпня 2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 18249345 грн. 60 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 22 червня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська
Судді Л.Г.Ващенко
Є.С.Сєвєрова