ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 травня 2020 року                                                                           м. Чернівці
справа № 725/6150/19
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 
суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.
секретаря Вовкун Н.Ю. 

з участю представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» Поляка Петра Петровича

учасники справи

позивач ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп»

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 лютого 2020 року, головуючий у першій інстанції Іщенко І.В.

встановила:
ОСОБА_3 у серпні 2019 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.
Зазначав, що наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 1 грудня 2017 року №31 був прийнятий на посаду менеджера зі збуту.
       Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 1 листопада 2018 року №167 звільнений з посади керуючого магазином на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Справа №725/6150/20         Головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.
Провадження №22-ц/822/451/20 Доповідач Половінкіна Н.Ю.
Посилався на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» нараховано, але не сплачено заробітну плату в сумі 1902 грн. 73 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2457 грн. 31 коп.
       Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» на користь ОСОБА_5 заробітну плату в сумі 1902 грн. 73 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2457 грн. 31 коп.
        ОСОБА_4 у листопаді 2019 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.
Вказував, що наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 30 березня 2018 року №70 був прийнятий на посаду вантажника.
       Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 31 жовтня 2018 року №166 звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.
Посилався на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» нараховано, але не сплачено заробітну плату в сумі 1902 грн. 73 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2457 грн. 31 коп.
       Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» на користь ОСОБА_4 заробітну плату в сумі 1427 грн. 06 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1489 грн. 89 коп.
       Справи об`єднано в одне провадження ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22 січня 2020 року.
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 лютого 2020 року у позові відмовлено. 
ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначають про неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, наявність у директора ОСОБА_6 повноваження видавати накази та довідки, припинення трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» та директором ОСОБА_7 .С. постановою Чернівецького апеляційного суду від 30 липня 2019 року, якою встановлено відсторонення ОСОБА_6 від виконання обов`язків 31 жовтня 2018 року.
Також посилаються на чинність наказів Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» про звільнення, направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області повідомлення про звільнення, не проведення розрахунку при звільненні, наявність довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області форми ОК-5, відповідно яких Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» перерахування по заробітній платі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за жовтень 2018 року та єдиного соціального внеску не проведено.
Вказують на порушення норм процесуального права, не вирішення судом першої інстанції клопотання про витребування доказів, покладення на позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 обов`язку доведення звільнення та розміру заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, суд першої інстанції керувався положеннями ст.43 Конституції України, ч.1 ст.83, ч.1 ст.94, ч.1 ст.116 КЗпП України та дійшов висновку про відсутність правових підстав для захисту права ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про неналежність, недопустимість та недостовірність наданих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 наказів про звільнення, довідок про середньомісячну заробітну плату та довідок про заборгованість, виданих директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» ОСОБА_6 , який не мав повноважень на час вчинення дій, довідки про середньомісячну заробітну плату та довідки про заборгованість не відповідають вимогам п.22 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, запис у трудовій книжці ОСОБА_3 про звільнення та запис у трудовій книжці ОСОБА_4 про звільнення вчинено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» ОСОБА_6 ., який не мав повноважень на час вчинення дій.
Водночас судом першої інстанції встановлено, що заява ОСОБА_3 про звільнення та заява ОСОБА_4 про звільнення, наказ про звільнення ОСОБА_3 та наказ про звільнення ОСОБА_4 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» відсутні.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. 
При цьому згідно з  п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.
Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.
За змістом абз. 1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.
Предметом позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.
                  Обставинами, якими ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  обгрунтовували  позовні вимоги, зазначали не здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільненні.
Встановлено, що ОСОБА_3 був прийнятий на посаду менеджера зі збуту наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 1 грудня 2017 року №31.
       Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 1 листопада 2018 року №167 ОСОБА_3 звільнений з посади керуючого магазином на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» видано ОСОБА_3 трудову книжку.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» не сплачено ОСОБА_3 заробітну плату в сумі 1902 грн. 73 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2457 грн. 31 коп. при звільненні.
        ОСОБА_4 був прийнятий на посаду вантажника наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 30 березня 2018 року №70. 
       Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 31 жовтня 2018 року №166 ОСОБА_4 звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» видано ОСОБА_4 трудову книжку.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» не сплачено ОСОБА_4 заробітну плату в сумі 1902 грн. 73 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2457 грн. 31 коп. при звільненні.
На підставі частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 
Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237- 1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України).
Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»).
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 83 КЗпП України).
Аналогічна норма міститься у статті 24 Закону України «Про відпустки», згідно якої у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А І групи.
Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» у свою чергу визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Згідно з пунктом 2.2.12 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, компенсація за невикористану відпустку входить до фонду додаткової заробітної плати.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Тягар доведення звільнення, не здійснення сплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку при звільненні, які відповідно до закону мав вчинити роботодавець під час трудових правовідносин з працівником, покладається повною мірою на роботодавця.
Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» з виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку не може бути підставою для відмови у позові, такий висновок суперечить принципу розподілу тягаря доказування у трудових справах.
Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. 
У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення наведених норм свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, наприклад, якщо новий доказ з`явився після розгляду справи судом першої інстанції або раніше був недоступний заявнику. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 6 травня 2020 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» журнал реєстрації наказів з кадрових питань, книгу обліку трудових книжок, графік відпусток, особові картки форми П-2, розрахунок заробітної плати, використаних днів відпустки, платіжні відомості з виплати заробітної плати.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» на виконання ухвали Чернівецького апеляційного суду від 6 травня 2020 року повідомлено про те, що колишнім директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» ОСОБА_7 .С. не передано документи, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 листопада 2019 року у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» до ОСОБА_6 про витребування документів відмовлено.
З огляду на наведене висновки суду першої інстанції про відсутність заяви ОСОБА_3 про звільнення, заяви ОСОБА_4 про звільнення, наказу про звільнення ОСОБА_3 , наказу про звільнення ОСОБА_4 грунтуються на припущеннях.
       Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).
       Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 наведеної норми передбачено, що ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаня свідків.
За змістом частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини 1 статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.  
Не заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи відомостей про заробітну плату ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та компенсацію за невикористану відпустку на час звільнення, оскільки суд не позбавлений можливості визначення сум виходячи з наданих доказів з урахуванням того, що тягар доказування у трудових спорах покладається на власника.
До матеріалів справи приєднано копію трудової книжки ОСОБА_3 , відповідно якої ОСОБА_3 звільнений з посади керуючого магазином за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 1 листопада 2018 року №167.
Відповідно копії трудової книжки ОСОБА_4 , останній звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» від 31 жовтня 2018 року №166.
З виписки індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України форми ОК-5 вбачається що, в період з грудня 2017 року по вересень 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» нараховано ОСОБА_3 суму заробітку для нарахування пенсії, починаючи з жовтня 2018 року нарахування припинено, а також відсутні відомості про кількість днів трудових відносин (знаменник зліва) та сплату страхових внесків (знаменник права частина), що свідчить про припинення трудових відносин та не проведення розрахунку з ОСОБА_3 за жовтень 2018 року, який був останнім місяцем роботи.
Відповідно до виписки індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_4 пенсійного фонду України форми ОК-5 вбачається що, в період з квітня 2018 року по вересень 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» нараховано ОСОБА_4 суму заробітку для нарахування пенсії, починаючи з жовтня 2018 року нарахування припинено, а також відсутні відомості про кількість днів трудових відносин (знаменник ліва частина) та сплату страхових внесків (знаменник права частина), що свідчить про припинення трудових відносин та не проведення розрахунку з ОСОБА_4 за жовтень 2018 року, який був останнім місяцем роботи.
З приєднаної до матеріалів справи довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» без дати, виданої директором ОСОБА_6 , у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» перед ОСОБА_3 існує заборгованість з заробітної плати в сумі 1902 грн. 73 коп., компенсації за невикористану відпустку в сумі 2457 грн. 31 коп.
Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» без дати, виданої директором ОСОБА_8 С ОСОБА_9 , у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» перед ОСОБА_4 існує заборгованість з заробітної плати в сумі 1427 грн. 06 коп., компенсації за невикористану відпустку в сумі 1489 грн. 89 коп.
У даному випадку позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обмежені у можливості надати інші докази, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» є власником відповідних документів про нарахування та сплату ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.
Виходячи з наведеного, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 об`єктивно позбавлені вільного доступу до доказів про розмір заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, саме на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» покладається тягар спростування наданих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 довідок, які були видані Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп». 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп», заперечуючи наявність заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, відповідних доказів на підтвердження її відсутності чи іншого розміру заборгованості не надав, не спростував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» при звільненні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виплатило всі належні суми, адже це є його процесуальним обов`язком.
З огляду на те, що обов`язок проведення повного розрахунку в день звільнення працівника покладено на власника підприємства, яким не доведено виконання такого обов`язку, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» обов`язку з сплати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку на порушення норм матеріального права. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 лютого 2020 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України
Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів 

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 лютого 2020 року скасувати.
Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітка Захід Груп" про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку задовольнити.
Позов ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітка Захід Груп" про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітка Захід Груп" на користь ОСОБА_3 заробітну плату в сумі 1902 грн. 73 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2457 грн. 31 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Сітка Захід Груп” на користь ОСОБА_4 заробітну плату в сумі 1427 грн. 06 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1489 грн. 89 коп.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 9 червня 2020 року.

Головуючий                                                Н.Ю. Половінкіна

Судді                                                                М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк