П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/3104/19	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Осіпова Ю.В.,
суддів –  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
при секретарі Ішханяні Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС (правонаступник Чорноморська митниця Держмитслужби) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення – 24.12.2019р.) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмов в прийнятті митних декларацій,-

В С Т А Н О В И В:
25.09.2019 року ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС (правонаступник - Чорноморська митниця Держмитслужби), в якому просило суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів: від 26.06.2019 року №UA504010/2019/000146/2, від 29.06.2019 року №UA504010/2019/000149/2, від 01.07.2019 року №UA504010/2019/000151/2, від 08.07.2019 року №UA504010/2019/000156/2, від 09.07.2019 року №UA504010/2019/000156/2, від 10.07.2019 року №UA504010/2019/000158/2, від 12.07.2019 року №UА504010/2019/000161/2, від 15.07.2019 року №UA504010/2019/000163/2, від 17.07.2019 року №UA504010/2019/000165/2, від 20.07.2019 року №UA504010/2019/000167/2
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: від 26.06.2019 року №UA504010/2019/00189, від 29.06.2019 року №UA504010/2019/00194, від 01.07.2019 року №UA504010/2019/00196, від 08.07.2019 року №UA504010/2019/00202, від 09.07.2019 року №UA504010/2019/00204, від 10.07.2019 року №UA504010/2019/00206, від 12.07.2019 року №UA504010/2019/00209, від 15.07.2019 року №UA504010/2019/00211, від 17.07.2019 року №UA504010/2019/00214, від 20.07.2019 року №UA504010/2019/00216. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що як зазначає позивач, ним при розмитненні товару, було надано усі передбачені митним законодавством обов`язкові документи, які не містили розбіжностей. Наведені ж митним органом підстави щодо коригування митної вартості є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим митницею неправомірно застосовано резервний метод.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року  адміністративний позов ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» – задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів: №UA504010/2019/000146/2 від 26.06.2019 року, №UA504010/2019/000149/2 від 29.06.2019 року, №UA504010/2019/000151/2 від 01.07.2019 року, №UA504010/2019/000156/2 від 08.07.2019 року, №UA504010/2019/000156/2 від 09.07.2019 року, №UA504010/2019/000158/2 від 10.07.2019 року, №UА504010/2019/000161/2 від 12.07.2019 року, №UA504010/2019/000163/2 від 15.07.2019 року, №UA504010/2019/000165/2 від 17.07.2019 року, №UA504010/2019/000167/2 від 20.07.2019 року; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: №UA504010/2019/00189 від 26.06.2019 року, №UA504010/2019/00194 від 29.06.2019 року, №UA504010/2019/00196 від 01.07.2019 року, №UA504010/2019/00202 від 08.07.2019 року, №UA504010/2019/00204 від 09.07.2019 року, №UA504010/2019/00206 від 10.07.2019 року, №UA504010/2019/00209 від 12.07.2019 року, №UA504010/2019/00211 від 15.07.2019 року, №UA504010/2019/00214 від 17.07.2019 року, №UA504010/2019/00216 від 20.07.2019 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Миколаївської митниці ДФС (правонаступник - Чорноморська митниця Держмитслужби) 28.01.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 року, серед іншого, замінено Миколаївську митницю ДФС на її фактичного правонаступника – Чорноморську митницю Держмитслужби. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача не з`явився з невідомих причин, про день, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений.
Представник позивача в судове засідання суду 2-ї інстанції також не прибув та 24.03.2020 року надіслав клопотання з проханням відкласти розгляд справ, з підстав з запровадженням карантину.  
В зв`язку з вказаними вище обставинами, задля дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційний суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні без участі сторін та за наявними у справі матеріалами (доказами).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
18.01.2018 року позивачем був укладений зовнішньоекономічний контракт №ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022 з ТОВ «Вектор» РФ, за умовами якого, продавець - ТОВ «Вектор» зобов`язався поставити товар покупцю – ТОВу «МГЗ» «розчин натрію гідроксид їдкий». 
Поставка товару здійснювалась на умовах СРТ ст. Жовтнева, згідно ІНКОТЕРМС-2010, при цьому ціна на товар включає в себе всі витрати по доставці товару до ст. Жовтнева. Відповідно до умов контракту (п.2.2) ціна товару визначається в Специфікаціях. Специфікацією №6 вартість товару визначена 26950 руб. РФ за 1 тону, який має відвантажуватись у червні-липні 2019 року.
          З метою ввезення товару за вищезазначеним контрактом позивачем протягом червні-липня 2019 були надані митниці для митного оформлення електронні митні декларації від 26.06.2019 року №UA504010/2019/001658, від 26.06.2019 року №UA504010/2019/001679, від 01.07.2019 року №UA504010/2019/001707, від 08.07.2019 року №UA504010/2019/001813, від 09.07.2019 рок №UA504010/2019/001835, від 10.07.2019 року №UA504010/2019/001854, від 12.07.2019 року №UA504010/2019/001882, від 15.07.2019 року №UA504010/2019/001902, від 17.07.2019 року №UA504010/2019/01917, від 20.07.2019 року №UA504010/2019/001938.
Митна вартість товару була заявлена за основним методом оцінки за ціною товару щодо товарів, які імпортуються. До декларацій були надані: контракт від 18.01.2018 року, специфікація №6 від 03.06.2019 року, інвойси, митні декларації країни відправлення, накладні СМГС.
          Митниця повідомила позивача про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: 1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 3) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
          Позивач надав митниці додатково: паспорти якості товару, доручення на право підпису комерційних документів №35 від 01.01.2019 року, платіжний документ, що підтверджує факт сплати товару. Митницю повідомлено, що товар не страхувався, а тому надати страховий поліс немає можливості. Ціна на товар включає в себе всі витрати по доставці товару до вказаного місця. Контракт з третіми особами не укладався, оскільки позивач є кінцевим споживачем. 
За результатами контролю правильності визначення митної вартості вищевказаної партії товару відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 26.06.2019 року №UA504010/2019/000146/2, від 29.06.2019 року №UA504010/2019/000149/2, від 01.07.2019 року №UA504010/2019/000151/2, від 08.07.2019 року №UA504010/2019/000156/2, від 09.07.2019 року №UA504010/2019/000156/2, від 10.07.2019 року №UA504010/2019/000158/2, від 12.07.2019 року №UА504010/2019/000161/2, від 15.07.2019 року №UA504010/2019/000163/2, від 17.07.2019 року №UA504010/2019/000165/2, від 20.07.2019 року №UA504010/2019/000167/2, якими визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за ціною 0,5678 дол. США/кг із застосуванням резервного методу, за ціною товару ввезеного на митну територію України за митною декларацією від 08.02.2019р. №UA 807170/2019/7153, та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України: від 26.06.2019 року №UA504010/2019/00189, від 29.06.2019 року №UA504010/2019/00194, від 01.07.2019 року №UA504010/2019/00196, від 08.07.2019 року №UA504010/2019/00202, від 09.07.2019 року №UA504010/2019/00204, від 10.07.2019 року №UA504010/2019/00206, від 12.07.2019 року №UA504010/2019/00209, від 15.07.2019 року №UA504010/2019/00211, від 17.07.2019 року №UA504010/2019/00214, від 20.07.2019 року №UA504010/2019/00216. 
У зв`язку з відмовою відповідача прийняти подані позивачем митні декларації, з метою розмитнення вищезазначеного товару, позивач подав нові митні декларації, у яких ціна ввезеного товару визначена відповідно до прийнятих відповідачем рішень про коригування митної  вартості товару та сплачено усі обов`язкові платежі, на підставі яких відповідачем здійснено митне оформлення товару та товар випущено у вільний обіг. 
На підставі рішення про коригування митної вартості товару позивачем було доплачено мито та податок на додану вартість в сумі: по рішенню №UA504010/2019/000146/2 від 26.06.2019 року – 37173,37 грн. мита, 142610,57 грн. - ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000149/2 від 29.06.2019 року - 71484,4 грн. мито та  274240,13 грн.- ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000151/2 від 01.07.2019 року - 108568,24 грн. мито, 416507,24 грн. ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000156/2 від 08.07.2019 року - 34838,22 грн. мито, 133652,08 грн. ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000156/2 від 09.07.2019 року - 137401,02 грн. мито та 527120,29 грн. ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000158/2 від 10.07.2019 року - 20561,33 грн. мито, 78880,72 грн. ПДВ, по рішенню №UА504010/2019/000161/2 від 12.07.2019 року - 69156,75 грн. мито, 265310,44 грн. ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000163/2 від 15.07.2019 року - 49460,63 грн. мито та 189748,98 грн. ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000165/2 від 17.07.2019 року - 99852,94 грн. мито та 383072,19 грн. ПДВ, по рішенню №UA504010/2019/000167/2 від 20.07.2019 року - 106030,18 грн. мито, 406770,31 грн. ПДВ.
Не погоджуючись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Як слідує зі змісту вимог п.п.23 та 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом ст.ст.49,50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.1 та 2 ст.51 МК України).
Так частинами 1 - 3 ст.57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із ч.ч.1 - 2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64 «Резервний метод» МК України).
Відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
За змістом ч.ч.1-3 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) копію митної декларації країни відправлення; 
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При цьому, слід звернути увагу на те, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.ч.5-6 ст.53 МК України).
Згідно із ч.ч.1-3 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.
В той же час ч.6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У відповідності до приписів ч.ч.1 та 2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 
5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (ч.12 ст.264 МК України).
Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).
При цьому, відповідно до Брюсельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий  в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).
Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30.10.1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна  ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів  є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті  за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.
Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося вище, підставами для прийняття митним органом спірних рішень та витребування додаткових документі стало те, що по кожній з митних декларацій: подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (відсутня інформація щодо страхування оцінюваного товару); не подані повні відомості щодо ціни товару, відповідно до умов контракту від 18.01.2018 року №ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022; на рахунках-фактурі відсутні підписи керівника ТОВ «Вектор», відсутні доручення від 01.01.2019 року №ВКТ/Д-35.
На підставі зазначеного Митниця повідомила позивача про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: 1) бухгалтерську документацію: щодо оплати складових митної вартості (страхування), страховий поліс, 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 3) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
Проте, уважно дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що за умовами пункту 2.1 контракту від 18.01.2018 року №ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022 на поставку натрію їдкого (натрію гідроксиду), укладеного між ТОВ «Вектор» (Російська Федерація) та ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», ціна на товар визначається на умовах СРТ, ст. Жовтнева Одеської ж/д, у відповідності до Інкотермс-2010 та включає в себе всі витрати щодо доставки товару.
Відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення. Відповідно до умов СРТ («перевезення оплачене до місця призначення») у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому, страхування може бути здійснене продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватись. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.
Таким чином, у випадку, якщо коли страхування не здійснювалось, тому відсутні підстави для включення ймовірної суми такого страхування до складу митної вартості товарів.
Як вбачається, зі специфікації №6, яка є невід`ємною частиною контракту від 18.01.2018 року №ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022, ціна на товар за 1 тону складає 26  950 руб., яка, як вбачається з пояснень позивача, встановлена за результатами комерційних переговорів.
Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на ненадання ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» договорів із третіми особами, які пов`язані з поставкою товару за Контрактом від 18.01.2018 року №ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022, оскільки факт укладання таких договорів безпосередньо позивачем не встановлений.
А за умовами пункту 5.1 Контракту від 18.01.2018 року №ВКТ/КС-086/18-01-2018/18-022 оплата товару покупцем здійснюється банківським переводом в російських рублях шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця згідно виставлених інвойсів на протязі 18 банківського дня з дати відвантаження товару зі станції відправника.
Стосовно ненадання позивачем безпосередньо під час митного оформлення бухгалтерської документації щодо оплати складових митної вартості, то апеляційний суд погоджується з доводами позивача, що оскільки платіж за товар здійснювався з відстрочкою платежу, то таких документів не могло бути у товариства на момент митного оформлення товару.
Аналогічні положення викладені і в ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно якої підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Що ж стосується доводів апелянта про нібито відсутність підпису керівника ТОВ «Вектор» на рахунках-фактури та відсутності довіреності від 01.01.2019 року №ВКТ/Д-35, то судова колегія зазначає, що як вбачається з цих рахунків-фактур від 07.06.2019 року №№143,144,145; від 13.06.2019 року №№146/1,147/1,148; від 20.06.2019 року №154; від 18.06.2019 року №№150,151,152; від 19.06.2019 року №150; від 14.06.2019 року №149; від 26.06.2019 року №№159,160; від 21.06.2019 року №155; від 28.06.2019 року №№162,163,164;  від 25.06.2019 року №158; від 27.06.2019 року №161; від 03.07.2019 року №165, останні підписані ОСОБА_1 , яка діє на підставі довіреності наданої генеральним директором ТОВ «Вектор» від 01.01.2019 року за №ВКТ/Д-35, яка також міститься в матеріалах справи, а отже, вказані доводи апелянта є надуманими, оскільки під час митного оформлення на етапі консультацій з митницею останнім було надано копію довіреності №ВКТ/Д-35 від 01.01.2019р., згідно якої уповноваженим представникам продавця надано право підписувати, в т.ч. рахунки.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що позивачем були надані митному органу усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому, відповідно, позовні вимоги ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» є обґрунтованими та дійсно підлягають задоволенню, що, в свою чергу, і було вірно встановлено судом 1-ї інстанції.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС (правонаступник Чорноморська митниця Держмитслужби) – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30.03.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                             Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                            І.П. Косцова 

                                                                                                В.О. Скрипченко