Справа № 350/1649/19 
Провадження № 22-ц/4808/419/20 
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючої                 Пнівчук О.В.
суддів :                 Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2019 року, в складі судді Максиміва І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,
в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.
Позивач зазначала, з січня 2011 року проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Рожнятівського районного суду від 14 травня 2019 року розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Рожнятівського районного суду від 04 квітня 2019 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Після винесення вказаного рішення суду відповідач ОСОБА_2 звільнився з постійного місця роботи в нафтовидобувній галузі та виїхав на роботу за кордон в Англію, де на даний час неофіційно працює та заробляє приблизно 1000 фунтів стерлінгів щомісячно, що становить 30700 гривень. Крім того отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання, інших утриманців крім сина ОСОБА_4 немає, а тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Однак відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти виходячи з отримуваного ним доходу, а тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом про збільшення розміру аліментів.
Посилаючись на зазначені обставини просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 та стягувати з останнього в її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Рішенням Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2400 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає, що судом не досліджено та не взято до уваги всіх обставин справи, судом постановлено необґрунтоване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт зазначила, що після звільнення відповідача з ТОВ «Полтавська бурова компанія», де він був офіційно працевлаштований, останній виїхав на роботу за кордон, а саме в Англію, де на даний час проживає та неофіційно працює. З телефонних розмов їй стало відомо, що відповідач в місяць отримує по 1000 фунтів стерлінгів, в зв`язку з чим має змогу матеріально допомагати синові у більшому розмірі. 
На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надала диск із відеозаписами розмови, яким підтверджено факт перебування відповідача за кордоном та отримання доходів, однак судом першої інстанції дані докази не взято до уваги.
Зазначила, що згідно заявлених нею клопотань, надано інформацію з Головного управління пенсійного фонду України, з якої вбачається що відповідач ОСОБА_2 на даний час отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання. 
       Також за її клопотанням Державна прикордонна служби України, надала інформацію про те, що відповідач ОСОБА_2 13 травня 2019 року здійснив виїзд за межі України.
Однак представник відповідача стверджував що його довіритель на даний час перебуває в Україні, проте підтвердити факт перебування відповідача шляхом надання копій сторінок закордонного паспорта представник відповідача відмовився.
Також судом першої інстанції проігнороване її клопотання щодо обов`язкової участі відповідача в судовому засіданні.
Апелянт вважає, що оскільки відповідач працює за кордоном, то в змозі сплачувати аліменти в розмірі 7000-8000 грн., так як в телефонній розмові назвав суму отримуваного ним заробітку в розмірі 1000 фунтів стерлінгів в місяць. 
Апелянт просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 7500 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 зазначив, що на даний час відповідач знаходиться в Чеській республіці в пошуках роботи. 
Вважає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Оскільки позивачка при поданні позовної заяви підтвердила той факт, що вона має стабільний дохід, а тому може і повинна також приймати участь у матеріальному забезпечені дитини на рівні з батьком.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 14 травня 2019 року та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6, 62).
Син сторін ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 852 виданої Цінівською сільською радою 14.11.219 (а.с.41).
Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є працездатним та з урахуванням того, що інших утриманців крім сина ОСОБА_4 у нього не має, часткове визнання ним позову, спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 2400 грн щомісяця на утримання сина, оскільки позивачкою не надано достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 може сплачувати аліменти в заявленому розмірі по 7500 грн щомісячно.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 23 листопада 2018 року №2629-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну дитину від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року – 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог не подала доказів про майновий стан відповідача, натомість посилалася на те, що їй відомо що відповідач працює на тимчасових заробітках за кордоном, отримує пенсію по інвалідності, інших утриманців не має, а тому може і зобов`язаний сплачувати на утримання сина аліменти, розмір яких просила визначити у сумі по 7500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття.
У зв`язку з наведеним, не заслуговують на увагу посилання апелянтки на те, що рішення суду прийняте без врахування її доводів та доказів, оскільки жодних доказів суду на підтвердження своїх доводів нею не представлено.
Посилання апелянта на те, що відповідач перебуває за межами України не дає підстав для висновку щодо його матеріального стану.
Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина по 2400 грн. щомісячного до досягнення ним повноліття, оскільки такий розмір аліментів на ряду з аналогічним обов`язком матері по утриманню дитини буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суд дослідивши всі наявні докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення слід залишити без змін, а скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст.  374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2019 року без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, у випадках передбачених у п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 
Повний текст постанови складено 04 березня 2020 року.

Головуюча                                                        О.В.Пнівчук
Судді:                                                                Г.П. Мелінишин
Л.В. Ясеновенко