Постанова 
Іменем України 
 
16 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 644/5098/17
провадження № 61-20806св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                  Коротуна В. М.,               
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 ,
представник відповідача - ОСОБА_5 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в складі судді Матвієвської Г. В. від 02 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду в складі колегії суддів: Хорошевського О. М.,                 Кіся П. В., Яцини В. Б. від 15 жовтня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до                   ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати            ОСОБА_6 , після смерті якої залишилося спадкове майно, спадкоємцями якого за законом є вона та чоловік її матері ОСОБА_4 .                 На час смерті ОСОБА_6 була зареєстрована і проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .  Зазначала, що строк для подання заяви про прийняття спадщини вона  пропустила з поважних причин, оскільки смерть її матері негативно відобразилася на її здоров`ю, поганим психоневрологічним станом. Крім того, позивач не наважувалася вирішувати питання оформлення спадщини після смерті матері у зв`язку із тяжким захворюванням чоловіка померлої ОСОБА_4 . Всі ці обставини в сукупності позбавили її можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. 
 
Посилаючись на вказані обставини, просила суд надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_6 , померлої   ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в один місяць.
 
Після смерті ОСОБА_4 до участі у справі як правонаступника було залучено його спадкоємицю ОСОБА_4 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від                             02 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наведені              позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_6 .
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 липня               2019 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й надавши їм належну правову оцінку, встановивши характер відносин між сторонами, та врахувавши, що позивачем пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини без поважних причин, дійшов обґрунтованого висновку про відмову                 у задоволенні позову.
 
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
 
ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 липня                2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували всі обставини у справі, які підлягали встановленню, і не надали їм належної правової оцінки; суди безпідставно відмовили  у задоволенні клопотань позивача про виклик свідків, витребування довідок, виписок та інших документів з медичних установ, які б підтвердили наведені нею у позовній заяві доводи; належної оцінки об`єктивним, істотним труднощам для подання позивачем заяви про прийняття спадщини не надали. 
 
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
 
ОСОБА_4 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень судів попередніх інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                          02 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 644/5098/17 з Орджонікідзевського районного суду міста Харкова.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
 
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за законом, спадкоємцями першої черги якої є ОСОБА_1 (дочка) та ОСОБА_4 (чоловік).
 
22 квітня 2016 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Калініченко С. О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6  звернувся ОСОБА_4 
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
 
Відповідно до спадкової справи № 24/2017, заведеної після смерті                   ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом звернулася ОСОБА_1 , а із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом звернулася рідна сестра померлого - ОСОБА_4 . Заповіти, складені від імені ОСОБА_4 в спадковому реєстрі не зареєстровані, що підтверджується копією спадкової справи.
 
2.Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02 липня                    2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України  спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
 
Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
 
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).
 
Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
 
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
 
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року  № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).
 
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України  від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17.
 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
 
Суди попередніх інстанцій на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених доказів, керуючись положеннями статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України про порядок прийняття спадщини, зробили правильний висновок про те, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1 як на підставу для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (переживання,поганий психоневрологічний стан, викликаний важкими спогадами про смерть матері і переживанням за стан здоров`я її чоловіка ОСОБА_4 ), не є поважними причинами пропуску вказаного строку, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог  статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції, були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд                  у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова  від 02 липня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        М. Є. Червинська

                                                                                                С. Ю. Бурлаков

                                                                                                В. М. Коротун