ПОСТАНОВА
Іменем України
20 березня 2020 року 
м. Київ
справа №822/3003/17, адміністративне провадження №К/9901/53990/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,  
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу   ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018р.  (судді - Матохнюк Д.Б., Боровицький О.А., Полотнянко Ю.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: 
визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" (далі - Уповноважена особа Фонду) щодо не включення даних про її рахунок до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу (депозиту) "перше знайомство" №980-050-000243512 від 20.05.2016 року на суму 134  200 грн.;
зобов`язати уповноважену особу Фонду включити дані про її рахунок до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) по договору банківського вкладу (депозиту) "перше знайомство" №980-050-000243512 від 20.05.2016 року на суму 134 200 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є вкладником в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідач протиправно не включив її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує її право, як вкладника.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.02.2018р. позов задоволено. 
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018р. апеляційну скаргу задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.  
З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.   
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що вона відповідає вимогам вкладника згідно статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", підстави для невключення її до Переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми вкладу, відсутні, а тому її право на отримання гарантованої суми вкладу протиправно та безпідставно порушено відповідачем.
Відзив на касаційну скаргу від відповідача до суду не надходив. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.  
В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" були укладені договори: №980-050-000203706 від 14.03.2016 року; №980-050-000204484 від 15.03.2016 року; №980-050-000227835 від 25.04.2016 року; №980-050-000235891 від 10.05.2016 року; №980-050-000239273 від 16.05.2016 року.
19.05.2016р. з рахунку ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" на рахунок позивача було перераховано: 33 000 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-050-000203706 від 14.03.2016 року"; 24 300 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-050-000204484 від 15.03.2016 року"; 47 4000 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-050-000227835 від 25.04.2016 року"; 100 000 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-050-000235891 від 10.05.2016 року"; 30 000,00 грн. з призначенням платежу "повернення коштів згідно з договором №980-050-000239273 від 16.05.2016 року".
20.05.2016р. між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-050-000243512, згідно умов якого позивач передав банку у власність грошові кошти в сумі 134  200 грн. строком 14 днів по 03.06.2016р., ставка - 5 % річних. (а.с. 101)
Договором про внесення змін №1 від 20.05.2016р. до договору банківського вкладу (депозиту) "Перше знайомство" №980-050-000243512, п.2.2 ст.2 "Умови Вкладу" доповнено абзацом в редакції наступного змісту: "В разі, якщо з моменту укладення Договору по День закінчення чергового Строку Вкладу (включно) Вкладник не буде у будь - який спосіб, передбачений Договором, ініціювати повернення Вкладу, та відбудеться пролонгація Договору, Банк здійснить донарахування процентів за Вкладом з початку чергового Строку Вкладу по День закінчення чергового Строку Вкладу у розмірі бонусної процентної ставки на Суму Вкладу, що складає 24,81 % річних". (а.с. 102)
Відповідно до довідки від 15.09.2016 року №ЗГ1(К)/16361 про стан рахунку 20.05.2016 року на поточний рахунок № НОМЕР_1 були зараховані грошові кошти в розмірі 134 200 грн. (а.с. 103)
На підставі рішення НБУ від 23.05.2016р. №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.05.2016р. №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016р. до 22.06.2016р.; призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ОСОБА_2 строком на один місяць з 23.05.2016р. до 22.06.2016р.
Наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" від 01.06.2016р. № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті № 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016р. платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб в сумі 1 298 015 973, 74 грн, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". (а.с. 95)
13.06.2016р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський", яким продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016р. до 22.07.2016р.
Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016р. №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016р. №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016р. по 12.07.2018р. включно, призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016р. по 12.07.2018р.
Позивач зверталась до відповідача із заявою про включення до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та виплати належних за договором банківського вкладу коштів.
Листом від 12.09.2017р. №ЗГ1(К)/23052 відповідач повідомив позивача, що заява позивача про прирівняння до вкладника неплатоспроможного банку не містить повного пакету необхідних документів, у зв`язку з чим розгляд її по суті на даний час неможливий. (а.с. 107)
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до переліку вкладників, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником на підставі статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і на нього поширюються гарантії неплатоспроможного банку. 
Суд виходив з того, що повернення ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" коштів на рахунок позивача було здійснено 19.05.2016 року, та 20.05.2016 року на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_1 були зараховані грошові кошти в розмірі 134 200 грн. Отже, кошти в сумі 134 200 грн. на момент прийняття рішення Правління НБУ від 23.05.2016р. №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" перебували на поточному рахунку позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".
Крім того, суд виходив з того, що 19.11.2016 р. набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.
Суд дійшов висновку, що у відповідачів відсутні нормативно обґрунтовані підстави для не включення даних про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є протиправною.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач мав законні підстави для встановлення нікчемності транзакцій з переказу коштів на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський", що і було відображено в акті №2 від 01.06.2016 року, затвердженому наказом №42/2 від 01.06.2016 року. Тому, висновки суду першої інстанції в цій частині є необґрунтованими.
Судом встановлено, що кошти, які обліковувались на рахунку позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" формально підпадають під визначення вкладу. Водночас, вказані кошти були зараховані на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" на виконання договору відступлення прав вимоги, який має ознаки нікчемного, тому й операція із зарахування таких коштів на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" не може створювати жодних юридичних наслідків, отже вказані кошти не можуть вважатись вкладом в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Суд дійшов висновку, що договори між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» №980-050-000203706 від 14.03.2016 року; №980-050-000204484 від 15.03.2016 року; №980-050-000227835 від 25.04.2016 року; №980-050-000235891 від 10.05.2016 року; №980-050-000239273 від 16.05.2016 року укладені без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, а кошти, що вносились та отримувались за такими договорами не є вкладами в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, в такому разі ПАТ "Банк Михайлівський" звільнений від обов`язку, передбаченого ч.5 ст.55 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень підтвердив правомірність своїх дій, які жодним письмовим доказом не спростовані позивачем.
З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.
Згідно частин 1, 2, 5, 6 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Частина 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16.07.2015 №629-VIII (далі - Закон №629-VIII), який набрав чинності 12.08.2015 частину третю статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" доповнено пунктом 9 згідно із яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Такі зміни були внесені до Закону № 4452-VI, набули чинності і діяли станом на час виникнення спірних у цій справі правовідносин.
Таким чином, вчинення (укладення) банком, віднесеним до проблемних,  правочинів (у тому числі договорів) з порушенням норм законодавства, зокрема Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про Національний банк України», може бути підставою для невключення до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку із віднесенням таких правочинів (в тому числі договорів) до числа нікчемних відповідно до пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.
Водночас, з метою забезпечення захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банків, вирішення питання щодо відшкодування їм коштів, а також для запобігання таким зловживанням у майбутньому, прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших  фінансових послуг" від 15.11.2016р. №1736-VІІІ (далі - Закон №1736-VІІІ), яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Таким чином, з метою поширення гарантій Закону №4452-VI на законодавчому рівні до вкладу були прирівняні кошти фізичних осіб за чітко визначеними ознаками, які при цьому не відповідали поняттю вкладу згідно з чинними законодавством. 
У справі, яка розглядається судами встановлено, що правочин по передачі позивачем ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів (позики) та операції по перерахуванню коштів позичальнику та повернення коштів з рахунку вказаного товариства на рахунок позивача були вчинені після віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних. 
Таким чином, кошти позивача відповідають критеріям, визначеним Законом №1736-VІІІ, а тому в силу закону вони прирівнюються до вкладу, а позивач - до вкладника.
Висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2019р. у справі №823/1674/18 і такі висновки враховуються судом під час вирішення даної справи.
Крім наведених вище обставин, у постанові Верховного Суду від 21.12.2019 року у справі №823/1674/18, з посиланням на рішення у справі №826/20089/16, встановлено участь ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах ТОВ "Інформаційно-розрахунковий центр" щодо залучення коштів в якості повіреного.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з урахуванням мотивів, викладених у даній постанові. 
Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Колегія суддів прийшла до висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції залишенню в силі.
Керуючись статтями 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.06.2018р. скасувати, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду  від 19.02.2018р. - залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає

Судді:          
                                                                      
О.П. Стародуб          

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук