ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6277/20 Справа № 210/1426/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/1426/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:
позивачка –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 квітня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ :

У березні 2020 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гузєв І.Г., звернулась до суду з позовом до  Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі – ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, заподіяну внаслідок ушкодження здоров`я під час виконання нею трудових обов`язків.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримала професійне захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 02.07.2019 року їй первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 5 % - нейросенсорна приглухуватість з 24 червня 2019 року до 01 липня 2020 року, з наступним переоглядом 01.06.2020 року.
Вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням їй спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просила суд стягнути на її користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 70 845,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судові витрати у розмірі 840,80 грн.
В решті позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи. 
Вважає, що судом визначено розмір моральної шкоди без врахування конкретних обставин справи, а саме: відсотку втрати профпрацездатності позивачки, характеру отриманого нею професійного захворювання та пов`язаних з цим моральних страждань, істотності вимушених змін в житті позивачки, а також ступеня вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі без врахування засад розумності, виваженості й справедливості. Вказує, що позивачка свідомо прийняла запропоновані їй умови праці і усвідомлювала можливість ушкодження її здоров`я та його наслідки. Вважає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, зокрема в справі відсутні докази, які підтверджують психологічний стан потерпілої, розмір моральної шкоди. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що  ОСОБА_1 з 20.08.1997 року по 11.05.2018 року працювала дозувальником агломераційного цеху металургійного виробництва Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», ВАТ «Криворізький гірничо-металургійного комбінат «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником яких є ПАТ «АрселорМіттал Кривий (а.с.21-27).
11.05.2018 року позивачка була звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с.28).
Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 507 від 21.03.2019 року ОСОБА_1 встановлене професійне захворювання: нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху) (а.с. 16-17).
Відповідно до п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 2 від 09.04.2019 року, професійне захворювання виникло за тих обставин, що ОСОБА_1 , працюючи з 20.08.1997 року по 11.05.2018 року дозувальником агломераційного цеху металургійного виробництва ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», виконувала роботи з транспортування дозованої шихти стрічковими конвеєрами від дозаторів бункерів шихтового відділення у бункери агломашин, контроль за роботою газоочисних та вентиляційних установок закріпленої дільниці, очищення обладнання, що експлуатується та закріпленого обладнання від мастила, пилу, просипу матеріалів, очищення від налиплих матеріалів перевантажувальних вузлів та тічок стрічкових конвеєрів, прибирання просипу матеріалів та пилу на дільниці. Під час виконання робіт підпадала під шкідливу дію шуму, показники якого перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця. 
Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 2 від 09.04.2019 року, причиною професійного захворювання позивачки є шум, еквівалентний рівень шуму складає 81-87дБА при ГДР 80 дБА по ДСН 3.3.6.037 – 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» (а.с. 10-13).
Пунктом 19 цього Акту осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, враховуючи роботу ОСОБА_1 20 років 08 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо.
 Згідно висновку МСЕК від  02.07.2019 року  ОСОБА_1  первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 5 % - нейросенсорна приглухуватість з 24 червня 2019 року до 01 липня 2020 року, з наступним переоглядом 01.06.2020 року (а.с. 8).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивачки моральну шкоду у зв`язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 2 від 09.04.2019 (а.с. 10-13) вбачається, що причиною професійного захворювання позивачки є тривала робота на підприємстві відповідача (20 років 8 місяців) в умовах шкідливої дії шуму, показники якого перевищували нормативні значення через недосконалість робочого місця. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивачки, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів 
Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачка добровільно працювала тривалий час у шкідливих умовах праці та саме її дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.04.2019 року, причиною професійного захворювання позивачки є її робота тільки на підприємстві відповідача протягом 20 років 8 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які перевищували нормативні показники.
При цьому, добровільність виконання позивачкою робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, колегія суддів не бере до уваги.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивачки, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивачки в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, впродовж 20 років 8 місяців, відсоток втрати нею професійної працездатності в розмірі 5 %, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»- залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу   Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 17 червня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: