Справа №592/464/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Литовченко О. В.	
Номер провадження 33/816/217/20 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та її захисника Стеценка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, працююча менеджером ТОВ «Надежда Ритейл», зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживаюча в АДРЕСА_2 ,  

притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року водій ОСОБА_1   була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на неї було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що
02.01.2020 року о 23.25 год. в м. Суми по вул. Троїцька, 43 керувала транспортним засобом марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме:  запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 та прослідувати до медичного закладу для проходження такого огляду відмовилась у присутності двох свідків шляхом ухилення, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу в якій просила постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року, скасувати, а провадження відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 вважала незаконною з ряду підстав. Однією з них на переконання ОСОБА_1 є неправильно викладені судом в постанові її пояснення та пояснення свідка ОСОБА_2 . 
Так, апелянт вказала, що 02.01.2020 року близько 23.20 год. вона їхала з робити з вул. Г.Крут, 21. Була схвильована по роботі, проїхавши «Епіцентр» зупинилася на світлофорі, потім повернула на ліво і рухалася по своїй смузі. При цьому вимог ПДР України не порушувала. Без будь-яких на те причин її зупинила поліція, яка переслідувала її авто з увімкненими маячками. Після зупинки працівники поліції вели себе зухвало, глузували. Коли вона вийшла з автомобіля, то була знервована. На вимогу патрульного передала свої документи, він сказав дихнути на нього, вона дихнула, після чого їй стали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що вона повідомила, що спиртного не вживала. Згодом приїхав її колега та ще один екіпаж поліції. Всі поліцейські забороняли їй відходити від авто в бік та спілкуватися по телефону. Вказує, що їй дійсно пропонували пройти огляд на місці, однак вона виявляла бажання пройти його в закладі охорони здоров`я. Згодом поліція привезла якихось людей та в їх присутності заявила, що вона – ОСОБА_1 від проходження огляду відмовляється, на що вона заявляла, що від огляду в закладі охорони здоров`я не відмовляється, однак поліція пояснила свідкам, що її поведінку слід розцінювати як відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Щодо  розгляду справи судом першої інстанції, то в цій частині ОСОБА_1 теж вбачала порушення, оскільки суд, по при неявку викликаних ним та належним чином повідомлених патрульних і свідків, не допитав їх через неявку і виніс рішення у справі без їх пояснень. Більше того, останнє судове засідання – 27.03.2020 року суд провів без її участі та без участі її захисника, по при те, що вони просили слухання відкласти на іншу дату у зв`язку із її – ОСОБА_1 хворобою, та у зв`язку із зайнятістю захисника в іншому судовому засіданні. Вказане ОСОБА_1 розцінювала як позбавлення її судом права брати участь у безпосередньому дослідженні доказів.  
Також, на переконання апелянта, суд при винесенні рішення не врахував і характеризуючі її особу дані, зокрема те, що в м. Суми вона проживає як внутрішньо переміщена особа, житла немає, винаймає квартиру в якій проживає зі своїм малолітнім сином, працює в ТОВ «Надежда Ритейл 2017». Позбавлення її права керування транспортним засобом, це фактично позбавлення її роботи та джерела заробітку для існування, оскільки для виконання її посадових обов`язків посвідчення водія є обов`язковим. Повернутися до свого місця реєстрації можливості немає через проведення там бойових дій. 

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Стеценка В.М., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 02.01.2020 року о 23.25 год. в м. Суми по вул. Троїцька, 43 керувала транспортним засобом марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а сааме:  запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820 та прослідувати до медичного закладу для проходження такого огляду відмовилась у присутності двох свідків шляхом ухилення, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України. 
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 визнана винною у тому, що у зазначеному місці та час вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я відмовилась в присутності двох свідків, шляхом ухиляння.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4   які є належними і допустимими доказами по справі, а їх присутність під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується відеозаписом події.
Із досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції вбачається, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт виявлення в неї працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки її транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою, на що та, конкретної відповіді не надала, а згодом повідомила, що бажає пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, однак самостійно, без працівників поліції. ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та повідомлено про наслідки відмови від проходження такого огляду. Також, апеляційним судом встановлено і те, що пропозиція поліції щодо огляду ОСОБА_1 була неодноразова, однак поведінка останньої – не надання нею конкретної відповіді на запитання, ухиляння від розмови з поліцією, затягування встановлення обставин у справі, свідчить ні про що інше, як про пасивне ухиляння ОСОБА_1 як від відповіді щодо проходження її огляду так і від самого огляду, направленою на уникнення відповідальності за вчинене. Встановлені апеляційним судом обставини спростовують викладені ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги про те, що відмови від огляду з її сторони не було та про те, що вона безумовно мала намір пройти запропонований їй поліцією огляд. 
Як зміст складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, так і зміст письмових пояснень свідків і акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних пристроїв узгоджуються з матеріалами дослідженого апеляціям судом відео. 
Апелянт вказує, що її пояснення та пояснення свідка ОСОБА_2 не відповідають тим, що суд першої інстанції виклав у своїй постанові, при цьому, по при скопійований з рішення суду першої інстанції текст,  апеляційна скарга не містить чітких доводів тому, в чому саме полягають такі не відповідності та яким чином вони спростовують обґрунтованість висновків судді щодо встановлених обставин справи.  
Також, по при доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неналежну поведінку поліції, апеляційним судом порушень при оформленні патрульними відносно ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення не встановлено, як не встановлено і порушення ними порядку пропозиції пройти такий огляд ОСОБА_1 . Щодо інших зауважень апелянта то остання не позбавлена права звернутися зі скаргою на дії патрульних до відповідних органів. 
Щодо пояснень свідків, які на переконання ОСОБА_1 , можуть бути упередженими у вирішенні справи, то апеляційним судом такої упередженості не встановлено з огляду на відсутність зі сторони апелянта конкретних доказів такої упередженості. Твердження про те, що поліція повідомила свідкам про ухиляння ОСОБА_1 від надання відповіді щодо проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння, то вказана обставина, як вказувалося вище, дійсно існує, вона встановлена з поведінки ОСОБА_1 . 
Щодо розгляду справи судом без безпосереднього допиту поліції та свідків в судовому засіданні, то апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дійсно вживав заходів щодо виклику до суду свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і працівника поліції ОСОБА_5 (а.с. 15,21,26, 32), однак в призначені судові засідання свідки не з`явилися. Розгляд справи відбувся без їхнього допиту. Між тим, аналізуючи матеріали справи в своїй сукупності, всі досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом докази є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Крім цього, апелянт не вказала, які ж саме відомості могли повідомити вказані свідки та як вони впливають на висновок суду першої інстанції про порушення нею п. 2.5 ПДР України.  
Також, апеляційний суд не може визнати процесуальним порушенням і твердження ОСОБА_1 про те, що суд без врахування клопотань про відкладення слухання справи на іншу дату, здійснив її розгляд у її – ОСОБА_1 відсутність та у відсутність її захисника, чим позбавив права брати участь у безпосередньому дослідженні доказів. 
Зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається, що вказаним обставинам суд дав оцінку та вказав, що судові засідання за 16.01.2020, 06.02.2020 та за 03.03.2020 року були проведені в присутності ОСОБА_1 та її захисника Стеценка В.М. За їх участю було повністю досліджено усі наявні в матеріалах справи докази, переглянуто відеозапис, допитано саму ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , тобто вчинено всі дії для повного та всебічного розгляду справи, а тому, наступне, завершальне судове засідання 27.03.2020 року суд, з врахуванням дотримання розумних строків розгляду справи,  провів без участі ОСОБА_1 та її захисника Стеценка В.М. 
Щодо поданих захисником та ОСОБА_1 клопотань про відкладення слухання справи на іншу дату, оскільки захисник зайнятий в іншому судовому засіданні, а ОСОБА_1 , відповідно до виданої КНП «Лебединська ЦРЛ імені лікаря ОСОБА_6 » Лебединської районної ради довідки № 226, з 26.03.2020 року перебуває на амбулаторному лікуванні, тоді як місце проживання ОСОБА_1 в м. Суми, а не в м. Лебедин, та яке саме захворювання унеможливлює її прибуття до суду в довідці не зазначено.  Спростувань на встановлені обставини апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, а тому апеляційний суд, дії суду першої інстанції не може розцінити як допущені ним процесуальні порушення, які стали б підставою для безумовного скасування винесеного ним судового рішення. 
Щодо накладеного на ОСОБА_1 стягнення, то воно відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП -  10200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вказані ОСОБА_1 обставини – необхідність мати посвідчення водія для забезпечення себе роботою, яка їй необхідна для винайму житла та утримання малолітньої дитини, то їх суд апеляційної інстанції не може визнати підставою для звільнення ОСОБА_1 від накладеного на неї стягнення, оскільки остання права забезпечити себе заробітком без статусу водія, не позбавлена, а матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 виступає єдиним утримувачем своєї дитини. 
З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі, а тому рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає, як не вбачає і підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . 

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік – залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення. 

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.