ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2654/20 Справа № 175/4419/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 69 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів –Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
        за апеляційною скаргоюОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року про відкриття провадження 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права спільної сумісної власності (а.с.3).
Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суду першої інстанції виходив із того, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області, підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі, та залишення позовної заяви без руху, немає.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першо їінстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких суддя дійшла висновку про те, що справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області, а саме докази місцезнаходження майна або основної його частини на території Дніпровського району Дніпропетровської області, а також докази належності вказаної земельної ділянки одній із сторін справи ( ОСОБА_2 або ОСОБА_3 ). Більш того, вважала, що відсутні докази того, що спір належить до юрисдикції Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
13 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Надтока О.В. в порядку ст.360 ЦПК України подала відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що на момент подання позовної заяви до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, у позивача були всі підстави вважати, що відповідач уклав основний договір купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки за умовами попереднього договору від 15 листопада 2016 року, сторони зобов`язалися в строк до 01 лютого 2017 року укласти основний договір купівлі-продажу земельної ділянки, тому у позивача не було підстав вважати, що основного договору не відбулось.
Зазначила, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки інформаційна довідка № 188828843 від 14 листопада 2019 була надана до суду вже після відкриття провадження у справі, і обставини щодо належності на праві власності спірної земельної ділянки були встановлені судом після початку розгляду справи. Вважає, що на момент подання позовної заяви Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було правомірно визначено підсудність справи та відкрито провадження у справі, з дотриманням норм процесуального законодавства.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з огляду на наступне.
Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа підсудна Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
При цьому, виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 Постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» надав судам роз`яснення, де зазначив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна, до якого, згідно ст. 181 ЦК України, належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364,367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.
Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.
Враховуючи, що предметом позову у справі є нерухоме майно, зокрема земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 Українська, земельна ділянка, кадастровий номер: 1221484000:01:043:0004, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підсудність даної справи саме Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області.
Доводи апеляційної скарги про непідсудність даної справи Дніпропетровського району Дніпропетровської області, оскільки спірна земельна ділянка не є власністю відповідача не являється підставою для скасування ухвали, оскільки на стадії відкриття провадження, суд не має право вирішувати, які правовідносини виникли між сторонами і яка правова норма підлягає застосуванню.
Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, оскільки постановлена з дотриманням норм процесуального права.
В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач 

М.М. Пищида