Справа № 152/854/19
Провадження № 22-ц/801/656/2020
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року	Справа № 152/854/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинський В.П.,
суддів Денишенко Т.О., Голоти Л.О.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - адвоката Грідіна Володимира Володимировича на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року та додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Стефківського Володимира Івановича до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, 
в с т а н о в и в:
15.07.2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Стефківський В.І., звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , їдучи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 , які рухались в зустрічному для водія напрямку, в результаті чого ОСОБА_3 загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди, а позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.07.2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом №АЕ/3019199 в Товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант», позивач ОСОБА_1 звернувся до Товариства з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням в розмірі 13000 грн., з стійкою втратою працездатності – 28804 грн., з тимчасовою втратою працездатності за період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року та моральною шкодою в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду і заяви про виплату страхового відшкодування отримані Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант» 07.11.2018 року, однак до даного часу виплату страхового відшкодування за вказаними заявами здійснено не було.
Згідно з пункту 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню 13000 грн. на придбання стегнового інтрамедулярного стрижня.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування за тимчасову втрату працездатності становить 5695 грн 32 коп. (1378/30=45,93 грн/день 45,93грн х 124 дні =5695,32 грн), оскільки, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди – 24.12.2015 року мінімальний розмір заробітної плати становив 1378 грн., а позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні в період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року, що становить 124 дні.
Також, згідно з пунктом 26.1 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу ОСОБА_1 , як особі з ІІ групою інвалідності належить відшкодування, пов`язане із стійкою втратою працездатності в розмірі 24804 грн (1378 х 18 = 24 804,00).
Згідно із ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір моральної шкоди становить 5% від суми страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю (43499,32 грн.), і складає 2174,96 грн. (13000 грн. лікування + 5695,32 грн. тимчасова втрата працездатності + 24804 грн. стійка втрата працездатності = 43499,32 грн. (43499,32 грн. шкода заподіяну здоров`ю : 100 х 5 = 2174,96 грн.).
Повідомлення про настання страхового випадку і заяви про виплату страхового відшкодування Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант» отримало 07.11.2018 року, а 90-то денний термін для виплати страхового відшкодування збіг 05.02.2019 року, однак виплата страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 здійснена не була, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Зважаючи на викладене, просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування понесених витрат на лікування в розмірі 13000 грн.; страхове відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 5695,32 грн.; страхове відшкодування, пов`язане з стійкою втратою працездатності в розмірі 24804 грн.; страхове відшкодування, пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 2174,96 грн.; витрати на правничу допомогу.
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 : страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням в сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в сумі 5695 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 32 копійки; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності в сумі 24804 (двадцять чотири тисячі вісімсот чотири) гривні; страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) гривні 96 копійок, а всього – 45674 (сорок п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 28 копійок.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA798999980000031211256026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).      
Додатковим рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року задоволено вимоги ОСОБА_1 про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8100 гривень.
Не погоджуючись з такими судовими рішеннями, представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» - адвокат Грідін В.В. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. 
На апеляційну скаргу подано відзив, в якому представник ОСОБА_1 – адвокат Стефківський В.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що постановлене з дотриманням норм матеріального права, є законним та обґрунтованим.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, водій автомобіля «ВАЗ-2104» з державним номерним знаком  НОМЕР_1    ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем, їдучи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, в напряму до м. Шаргород Вінницької області, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , котрі рухалися в зустрічному для водія напрямку, в результаті чого ОСОБА_3 загинула на місці ДТП, а ОСОБА_1 був доставлений до Шаргородської ЦРЛ. 
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ОСОБА_2 станом на 24.12.2015 року застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом №АЕ3019199 (а.с.27).
Вироком Шаргородсього районного суду від 04.07.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року, згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили від 31.10.2016 року, яке міститься в матеріалах оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи №152/292/16-к, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.13-19). 
З вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_2  24.12.2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що на підставі реєстраційного свідоцтва НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , їдучи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, в напряму до м. Шаргород Вінницької області, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , котрі рухалися в зустрічному для водія напрямку, в результаті чого ОСОБА_3 загинула на місці ДТП, а ОСОБА_1 був доставлений до Шаргородської ЦРЛ. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 , відповідно до висновку експерта за №73 від 25.12.2015 року-26.01.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми: забитих ран (2) в лівій тім`яно-потиличній ділянці, саден – в лобно-тім`яній ділянці справа та зліва, на лобі по центру, на переніссі, крововиливу в м`які тканини голови в лобно-тім`яній ділянці, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, поширеного субарахноїдального крововиливу; закритої тупої травми грудей: перелому 1-5 ребер справа по біляхребтовій лінії; забою легень; закритого багатоуламкового перелому правого колінного суглобу; відкритого багатоуламкового перелому правого стегна в верхній третині; саден та синців тулуба, – що виникли від дії твердого тупого предмета (предметів) під час автодорожньої пригоди, мають ознаки прижиттєвого походження та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і стоять в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_3 настала від отриманої сполучної травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком. Між смертю ОСОБА_3 і сполучною травмою у неї – є причинний зв`язок. Анатомічне розташування та характер ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від місцевої дії травмуючої сили, яка діяла в праву половину тіла в направленні ззаду наперед при умові вертикального положення тіла. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_3 слідів переїзду транспортним засобом через тіло не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_3 алкоголь не виявлено, що свідчить про те, що за життя не задовго до смерті вона знаходилася в тверезому стані. 
Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 , відповідно до висновку експерта за №137/176 від 01.02.-08.02.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: закритої черепно-мозкової травми – струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки справа; закритої тупої травми живота – розриву селезінки, надриву капсули квадратної долі печінки, гематоми брижі тонкої кишки, великого чепця, передньої черевної стінки з внутрішньоочеревинною кровотечею (до 100 мл); закритого перелому правої малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 не були небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до середнього ступеню тяжкості, оскільки потягли тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я; виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку ДТП – 24.12.2015 року. 
Згідно з випискою з карти стаціонарного хворого №7252 хірургічного відділення Шаргородської ЦРЛ на ОСОБА_1 , останній госпіталізований в хірургічне відділення після доставки з місця ДТП 25.12.2015 року з діагнозом: політравма: закрита тупа травма живота, розрив селезінки, надрив капсули квадратної долі печінки, гематоми грижі тонкої кишки, великого чепця, передньої черевної стінки. Внутрішньочеревна кровотеча гемоперитонеум. Постгеморагічна анемія. Закритий перелом лівого стегна в середній третині зміщенням уламків. Закритий перелом малогомілкової кістки справа. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана волосистої ділянки голови. Дата поступлення хворого – 25.12.2015 року; дата виписки – 12.01.2015 року; хворий переводиться для подальшого лікування в МКЛ №2 м. Вінниці (а.с.20).
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №332091 від 25.04.2016 року, позивачу ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання у строк до 01 травня 2017 року; дата чергового переогляду – квітень 2017 року (а.с.21).
Також, судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 було встановлено стегновий інтрамедуральний стрижень, який ним було придбано за 13000 грн. у ФОП ОСОБА_5 , яка згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, є платником єдиного податку, що підтверджується рахунком-фактурою №25/500 від 13.01.2016 року, видатковою накладною №1-00000116 від 13.01.2016 року, випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 14.01.2016 року про перерахунок коштів позивача ФОП ОСОБА_5 (а.с.22, 23, 24, 25, 26).
З повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 16.10.2018 року представника ОСОБА_1 та ОСОБА_6 – ОСОБА_7 Товариству з додатковою відповідальністю СК «Альфа Гарант» вбачається, що 24.12.2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин на автодорозі Тиврів – Шаргород, в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21043» з державним номерним знаком НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 померла на місці, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Шаргородської ЦРЛ; потерпілі особи внаслідок ДТП – ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ; загибла внаслідок ДТП – ОСОБА_3 ; взаєморозрахунки не проводилися (а.с.6).
Також встановлено, що 16.08.2019 року представник ОСОБА_1 за довіреністю – ОСОБА_7 подав до страховика – ТДВ СК «Альфа Гарант» чотири заяви на виплату страхового відшкодування, зокрема: страхового відшкодування витрат на лікування в сумі 13000 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності (за період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року); страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності (ІІ група інвалідності) у розмірі не менше – 24804 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою (у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю) (а.с.7, 8, 9, 10). 
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування отримані відповідачем 07.11.2018 року, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12).
Таким чином, після отримання вказаних повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяв на виплату страхового відшкодування, страховик, відповідно до вимог п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в строк не пізніше 90 днів з дня їх отримання, зобов`язаний був прийняти рішення по цих повідомленнях та заявах, і у випадку визнання вимог заявника обґрунтованими – прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, тобто до 05.02.2019 року. 
За змістом ч.3 ст. 1166 ЦК України, визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.
Згідно ст.1187 ЦК України  , шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку  ; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
В свою чергу, страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 ЗУ «Про страхування»).
У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відносини у цій сфері регламентує ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:  шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;  шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;  шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;  моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;  шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Пунктом 24.1. ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:  для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) – неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;  для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, – неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;  для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.
Відповідно п. 26.2 ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить, у тому числі:  у разі встановлення II групи інвалідності – 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Згідно ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, – МТСБУ) відшкодовується потерпілому – фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Доводи апелянта про те, що сторонами було погоджено загальний розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 24.12.2015 року, в результаті якого загинула ОСОБА_3 , в розмірі 60 000 грн., не заслуговує на увагу з огляду на таке.
23 березня 2019 року між сторонами ОСОБА_1 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено угоду про виконання зобов`язань, з метою врегулювання страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якої загинула ОСОБА_3 , дружина позивача у справі, з вини водія автомобіля ВАЗ 21043 з д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АЕ/3019199.
З преамбули угоди вбачається, що врегулювання страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якої загинула ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , здійснюється шляхом наступних умов: 
«1. Сторони на підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» погодили загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, що передбачена ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
2. Сторони дійшли згоди, що загальна сума належного ОСОБА_1 та його дітям страхового відшкодування, за вказаним у цій угоді страховим випадком становить шістдесят тисяч – 60000 грн. 00 коп.»
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що сума страхового відшкодування в розмірі 60000 грн., яка обумовлена сторонами у цій Угоді, належить ОСОБА_1  та його дітям тільки за страховим випадком, що стався 24.12.2015 року, в результаті якої загинула ОСОБА_3 , дружина позивача.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надав доказів на підтвердження того, що страхова виплата у розмірі 60 000 грн включає в себе й виплати на відшкодування позивачеві шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`я в результаті ДТП.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про недоведеність пред`явлених позовних вимог, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - адвоката Грідіна Володимира Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2019 року та додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 січня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Л.О. Голота
                                                                               Т.О. Денишенко