КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
04 червня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 755/1067/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7903/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого - Левенця Б.Б.
   суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,
   за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Чех Н.А., по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, державне підприємство «Національні інформаційні технології» про встановлення факту, що має юридичне значення, -
в с т а н о в и в :
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що 06 липня 2000 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір дарування 12/100 частин квартири, згідно з яким, ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Вказувала, що вищезазначений договір дарування 12/100 частин квартири був викладений на нотаріальному бланку серії АВК № 965375, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Потоцькою І.М. та зареєстрований за № 1494. 
На договорі дарування 06 липня 2000 року у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна було зроблено реєстраційний напис про реєстрацію вказаного об`єкту нерухомого майна на праві приватної власності за ОСОБА_1 Право власності на майно, зазначене у договорі дарування від 06 липня 2000 року № 1494, ніким не оспорюється та під обтяженням не перебуває.
Звертала увагу на те, що в травні 2019 року, маючи намір здійснити відчуження належної частки вказаної квартири звернулася до приватного нотаріуса Ганчук Ю.Я. для посвідчення договору. У ході здійснення перевірки правовстановлюючого документа приватний нотаріус Ганчук Ю.Я. виявила, що нотаріусом Потоцькою І.М . був внесений помилковий запис до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів про витрачання бланку серії АВК № 965375 з кодом 7 (довіреність) замість запису з кодом 1 (договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок).
Так, 14 травня 2019 року звернулася до ГТУЮ у м. Києві щодо надання інформації про код та дату витрачання спеціального бланка нотаріального документа серія АВК № 965375. Листом 04 червня 2019 року ГТУЮ у м. Києві повідомило, що відповідно до наказу № 575/6 від 20 вересня 2018 року нотаріальна діяльність приватного нотаріуса КМНО Потоцької І.М. припинена з 24 вересня 2018 року, а відповідно до п. 2 вищезазначеного наказу Потоцька І.М. повинна була передати до Київського державного нотаріального архіву нотаріальні документи, що стосуються вчинення нотаріальних дій на зберігання. Однак станом на листопад 2019 року нотаріальні документи Потоцькою І.М. до Київського державного нотаріального архіву передані не були. Нотаріус відмовляється виконати свій обов`язок та передати до державного нотаріального архіву усі документи діловодства та архіву. 
21 листопада 2019 року заявник знову звернулася до ГТУЮ у м. Києві з проханням вжити заходів, передбачених чинним законодавством щодо передачі Потоцькою І.М. своїх документів нотаріального діловодства до Київського державного нотаріального архіву та подальшого виправлення помилки щодо коду витрачання нотаріального бланку серії АВК № 965375 в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, однак ГТУЮ у м. Києві повідомило, що станом на 26 грудня 2019 року документи Потоцькою І.М. не передано на зберігання до Київського державного нотаріального архіву, а також, що ГТУЮ у м. Києві було направлено лист Потоцькій І.М. щодо неухильного дотримання норм чинного законодавства та передачі документів, а в телефонній розмові Потоцькій І.М. було повторно наголошено на виконання наказу ГТУЮ у м. Києві № 575/6 від 20 вересня 2018 року.
За такихобставин, заявник просила встановити юридичний факт витрачання нотаріального бланку серії АВК № 965375 від 06 липня 2000 року для укладання договору дарування 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).
20 лютого 2020 року представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Вознюк І.І. подав до суду пояснення (а.с. 28-30).
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ГТУЮ у м. Києві, ДП «Національні інформаційні технології» про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без задоволення (а.с. 34-37).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити юридичний факт витрачання нотаріального бланку серії АВК №965375 від 06 липня 2000 року для укладання договору дарування 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 .
На обґрунтування скарги зазначила, що використала всі можливі позасудові варіанти захисту свого права, неодноразово зверталась в ГТУЮ у м. Києві, яке є єдиним органом, що здатен виправити помилку щодо коду витрачання бланку нотаріусом, який припинив свою діяльність. Відповідно виправити помилку щодо коду витрачання нотаріального бланку серії АВК № 965375 в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів ГТУЮ у м. Києві не в змозі. Також зазначала, що неодноразово зверталась до приватного нотаріуса Потоцької І.М., яка допустила помилку щодо коду витрачання бланка нотаріального документа, проте, виконати зазначені дії нотаріус категорично відмовилась посилаючись на відсутність часу. Вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норми ст. 316 ЦК України, оскільки вона є власником частини квартири, однак не може відчужити її (а.с. 40-50).
 
Особи, якіберуть участьу справідо судуне прибули,про часта місцерозгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 була сповіщена врученням повідомлення за зазначеною нею адресою 08 травня 2020 року,  що забезпечувало можливість визначити представника або самостійно з`явитись в судове засідання. За іншою вказаною ОСОБА_1 адресою, повідомлення повернулось із відміткою працівника пошти про відсутність адресата за зазначеною апелянтом адресою. Представник ОСОБА_1 - адвокат Мохнюк Д.М. подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на необхідність належної підготовки до судового засідання (а.с. 58-67).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, « Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).
Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 просила в порядку окремого провадження встановити юридичний факт витрачання нотаріального бланку серії АВК № 965375 від 06 липня 2000 року для укладання договору дарування 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 2-5).
На обґрунтування поданої заяви, ОСОБА_1 додала фотокопію договору від  06 липня 2000 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дарування 12/100 частин квартири, згідно якого заявник прийняла в дар 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Договір оформлено на бланку серії АВК № 965375 та посвідчено приватним нотаріусом КМНО Потоцькою І.М., зареєстрований за № 1494 (а.с. 8).
Згідно з даними реєстрових книг Київського міського бюро технічної інвентаризації 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Потоцькою І.М. 06 липня 2000 року №1494 (а.с. 9).
Зі змісту заяви вбачається, що право власності ОСОБА_1 на 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 зареєстровано встановленим порядком, спору про право немає. З метою відчуження частини вказаної квартири, заявник звернулася до приватного нотаріуса Ганчук Ю.Я для посвідчення договору та в ході здійснення перевірки правовстановлюючого документу нотаріус виявив, що приватним нотаріусом Потоцькою І.М. був внесений помилковий запис до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів про витрачання бланку серії АВК № 965375 з кодом 7 (довіреність), замість запису з кодом 1 (договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок).
З інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 14 травня 2019 року вбачається, що бланк АВК № 965375 було отримано 17 травня 2000 року приватним нотаріусом КМНО Потоцькою І.М., дата витрачання бланка 06 липня 2000 року, код витрачання бланка 7 - довіреність (а.с. 10).
 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до положень статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають(ч. 3 ст. 315 ЦПК України).
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду(ч. 4 ст. 315 ЦПК України).
Зі змісту вказаних статей, а також роз`яснень, викладених у пунктах 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
            При вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
            Вчинення нотаріальних дій регулюється положеннями Закону України «Про нотаріат» та підзаконними актами. 
Статтею 34 вищевказаного Закону України «Про нотаріат» визначений перелік нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси, із зазначенням, що на нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом. Зразок, опис, порядок витрачання, зберігання, обігу та звітності спеціальних бланків нотаріальних документів установлюються Кабінетом Міністрів України.
Постачання, витрачання, зберігання, організація обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітування про їх використання здійснюються згідно з постановою Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання та опису і зразка такого бланка» від 5 серпня 2009 року № 812, та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 3 вищевказаного Порядку, затвердженого постановою КМ України від 05 серпня 2009 року № 812, завідуючі державними нотаріальними конторами, державними нотаріальними архівами, державні та приватні нотаріуси несуть персональну відповідальність за додержання вимог цього Порядку щодо витрачання, зберігання, обігу бланків і звітності про їх використання.
Згідно з п. 16 вказаного Порядку, облік витрачених і недійсних бланків ведеться у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, держателем якого є Мін`юст, адміністратором - державне підприємство, яке належить до сфери управління Мін`юсту. 
Відповідно до п. 1.3. Порядку ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «Про організаційні заходи з постачання, зберігання, обігу, обліку спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання» від 04 листопада 2009 року № 2053/5, єдиний реєстр  спеціальних  бланків  нотаріальних документів - електронна база даних, що містить інформацію про: постачання бланків державним нотаріальним конторам, державним нотаріальним архівам, приватним нотаріусам; видані державним та приватним нотаріусам бланки; отримані державними  нотаріальними  конторами,  державними нотаріальними архівами та приватними нотаріусами бланки; передані державними  нотаріальними  конторами,  державними нотаріальними архівами, державними та приватними  нотаріусами бланки; витрачені і недійсні бланки; здійснені перевірки справжності бланків; видані інформаційні довідки та витяги з Єдиного реєстру. 
Унесення  до  Єдиного  реєстру  відомостей  про отримання/витрачання бланків здійснюється Реєстраторами в день отримання/витрачання бланка та у суворій послідовності відповідно до порядкових номерів (п. 2.3. вказаного Порядку).
Пунктом 2.6. Порядку, визначено коди витрачання бланків:довіреність - 7;договір про  відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок - 1.
Обов`язковій перевірці підлягає кожний бланк, на якому викладено текст нотаріального документа. Бланки, відомості про витрачання яких були внесені до Єдиного реєстру безпосередньо перед  вчиненням  нотаріальних  дій  з використанням документів, викладених на цих бланках, вважаються перевіреними для вчинення наступних (за реєстровими номерами) нотаріальних дій (п. 3.1. Порядку). 
У відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві на заяву ОСОБА_1 від 04 червня 2019 року № 8145/4-19 зазначено, що наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20 вересня 2018 року № 575/6 діяльність приватного нотаріуса КМНО Потоцької І.М. припинена з 24 вересня 2018 року. Цим наказом Потоцьку І.М. зобов`язано протягом місяця з дня одержання копії наказу передати до Київського державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву. Нотаріусом не передано документи на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Рекомендовано для отримання інформації щодо коду та дати витрачання спеціального бланку нотаріального документу серії АВК № 965375 звернутися до Київського державного нотаріального архіву після передачі нотаріусом документів до архіву (а.с. 11).
Такі ж роз`яснення надані і у відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві на заяви ОСОБА_1 від 26 грудня 2019 року №Л-4837, Л-5047 (а.с. 12).
Встановлення факту витрачання нотаріального бланку для укладання договору від 06 липня 2000 року дарування частини квартири, у зв`язку з помилково вказаним кодом витрачання бланку серії АВК № 965375 в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів, не належить до юридичних фактів, які встановлює суд в порядку розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.
Якщо під час перевірки державним органом буде встановлено, що приватним нотаріусом Потоцькою І.М. був внесений помилковий запис до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів про витрачання бланку серії АВК № 965375 з кодом 7 (довіреність), замість запису з кодом 1 (договір про відчуження нерухомого майна, крім земельних ділянок), то така помилка може бути виправлена у не судовому порядку про що заявника було повідомлено Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення. 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 05 червня 2020 року. 

Судді Київського апеляційного суду:                              Б.Б. Левенець
 
                                                                                               В.М. Ратнікова
 
                                                                                               О.В. Борисова