Ухвала
іменем України
12 березня 2020 року
м. Київ
справа № 711/917/18
провадження № 51-10135 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2018 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Чорткова Тернопільської області та жительку м. Черкас,
визнано невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 4 статті 358 Кримінального кодексу України (далі – КК).
2. За обвинувальним актом ОСОБА_5 за не встановлених досудовим слідством обставин та часу виготовила рукописний текст заяви про відмову від спадщини, датований 09 вересня 1989 року від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який відповідно до висновку експерта № 1/2671 від 30 листопада 2017 року, завірено підписом, що не належить ОСОБА_6 , та, ймовірно, виконаний ОСОБА_5 , таким чином внесла завідомо неправдиві відомості з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та заволодіння 1/4 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд. Надалі, 09 вересня 1989 року, у приміщенні Черкаської державної нотаріальної контори шляхом обману вона надала зазначену заяву для реєстрації державному нотаріусу ОСОБА_8 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, до якої входить вищевказане нерухоме майно, таким чином фактично використала завідомо підроблений документ.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі потерпілий,посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судами попередніх інстанцій, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Оцінка суду
4. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень та інші документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
5. У касаційній скарзі потерпілий, даючи власну оцінку доказам, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтями 433, 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) не є предметом перевірки судом касаційної інстанції. 
6. Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
7. За статтею 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
8. Частинами 1, 4 статті 358 КК передбачено кримінальну відповідальність, зокрема, за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, та використання завідомо підробленого документа.
9. Згідно зі статтею 62 Конституції України, положеннями статті 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
10. Відповідно до змісту статті 92 КПК обов`язок доказування висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було. У цій справі суд першої інстанції зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках визначеної  законом змагальної процедури у кримінальному процесі. 
11. Пунктом 1 частини 3 статті 374 КПК передбачено, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі та визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, у тому числі й поданих у судовому засіданні. 
12. Згідно з вимогами частини 1 статті 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 284 КПК.
13. Колегія суддів вважає, що, ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону, обґрунтовано взявши до уваги показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки вони узгоджуються між собою й підстав не довіряти їм не було, відхилив показання потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , керуючись при цьому частиною 2 статті 97 КПК. 
14. На думку колегії суддів судами попередніх інстанцій умотивовано не визнано джерелом доказів експертне дослідження № 1/2671 від 30 листопада 2017 року, яким прокурор обґрунтовував обвинувачення ОСОБА_5 .
15.  Крім того, з наданих судових рішень убачається, що у кримінальному провадженні щодо  ОСОБА_5 неодноразово призначалися почеркознавчі експертизи. Зокрема, згідно з експертним дослідженням від 06 серпня 2003 року дати відповідь на питання, ким виконано підпис у заяві про відмову від часток спадщини –  ОСОБА_6 чи іншою особою, не виявилося можливим. Такий самий висновок містить і експертне дослідження № 119 від 29 лютого 2004 року. Крім того, неодноразово проведені експертизи не дали чіткого та однозначного висновку стосовно цього питання.
16. Відповідно до частини 10 статті 101 КПК висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку. На думку колегії суддів, місцевий суд переконливо вмотивував, чому не взяв до уваги висновки експерта як належний доказ.
17. За статтею 90 КПК рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і яким установлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів, тому Придніпровський районний суд м. Черкаси взяв до уваги рішення національних судів у цивільній справі № 2-1062/2003 за позовом  ОСОБА_6 до  ОСОБА_5 про визнання відмови від спадщини недійсною як преюдиційні та обґрунтовано поклав в основу виправдувального вироку.
18. У вказаному провадженні не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судами попередніх інстанцій, які би доводили поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 4 статті 358 КК.
З огляду на викладене касаційна скарга потерпілого, а також надані судові рішення не дають підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити. 
На підставі зазначеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси                                від 31 жовтня 2018 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 16 грудня                     2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                    ОСОБА_3