Ухвала
06 травня 2020 року
м. Київ
справа № 233/5890/17
провадження № 51-2181ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 березня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_4 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 3, 4 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаєтьсясудове рішення, що оскаржується.
Захисник ОСОБА_5 у вступній частині касаційної скарги зазначив, що ним подано скаргу на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 березня 2020 року, проте як вбачається з мотивувальної та прохальної її частини, захисник не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та просить його скасувати з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, чим допустив суперечності, що в свою чергу позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити дійсний предмет касаційного розгляду. В зв`язку з цим, захиснику необхідно уточнити у вступній частині касаційної скарги рішення, яке ним оскаржується.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:
1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК);
2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність                    (ст. 413 КПК);
3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тобто, покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його ухваленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції. 
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника фактично зводяться до посилань щодо неповноти судового розгляду, незгоди з наданою судом оцінкою доказам, що, в силу статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. У зв`язку з цим захиснику необхідно аргументовано викласти свої доводи виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, передбачених КПК. 
Крім того, захисник ОСОБА_5 , формально посилаючись у касаційній скарзі на порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування незаконності ухвали відповідно до ст. 412 КПК, не зазначив, які конкретно положення цього Кодексу порушено судом, у чому вони полягають, як вплинули на законність та обґрунтованість постановленого рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали суду апеляційної інстанції з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 409, 412, 419 цього Кодексу, та у їх взаємозв`язку. 
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та надати йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                              ОСОБА_3