УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/711/19 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 29 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:              Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання   Кучерявого О.В.
з участю представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Житомирської митниці державної фіскальної служби, правонаступником якої є Київська Митниця держмитслужби
на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М.
у цивільній справі №295/711/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Житомирської митниці державної фіскальної служби, правонаступником якої є Київська Митниця держмитслужби, Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконної конфіскації майна,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом. З
У січні 2019 року урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь 684 767,69 грн. відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що внаслідок протиправної конфіскації майна - автомобіля марки Renault Premium 420, р.н. НОМЕР_1 , та причіпу Schmits SK024, р.н. А5063 В-7, яка відбулась за постановою Богунського районного суду м.Житомира від 08.04.2016 року, скасованою в подальшому постановою апеляційного суду від 15.08.2016 року, йому як власнику майна завдано шкоди на суму 684 767,69 грн. Тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.        
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 06 листопада 2019 року  позов задоволено. Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 684767,69 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди.
У поданій апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити за безпідставністю. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд не взяв до уваги, що Казначейство яке являється відповідачем у справі, не в змозі використати зазначені вище права учасника судового процесу, тому що згідно зі своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, відповідно до наданих повноважень, органи Державного казначейства виконують функцію обслуговуючого банку розпорядників бюджетних коштів. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України. Державна казначейська служба України утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом для фінансування власної установи. Оскільки, як випливає із змісту позову, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, Казначейство не може нести відповідальність за дії або бездіяльність інших суб`єктів. 
У поданій апеляційній скарзі Житомирська митниця Державної фіскальної служби України також просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що постановляючи рішення про стягнення коштів, суд першої інстанції послався на п.2 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Проте, дана норма законодавства не може бути застосована при задоволенні позову, адже Житомирська митниця ДФС не являється тим органом, відносно якого можуть бути застосовані норми даного закону. Крім того, відомостей про звернення громадянина ОСОБА_2 щодо отримання коштів за реалізацію транспортного засобу митниця немає. Згідно з ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Житомирська митниця ДФС не вступала у правові відносини з позивачем ОСОБА_1 , а тому не може нести будь які зобов`язання перед останнім. Окрім того, суд при винесенні рішення послався на статтю 1192 ЦКУ, прирівнюючи статус позивача ОСОБА_1 до потерпілого у кримінальному провадженні, який може зобов`язати особу, що завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Станом на 04.12.2019 року власник транспортного засобу, який було конфісковано, ОСОБА_1 , потерпілим у кримінальному провадженні як фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди визнаний не був, а тому, на думку апелянта, не має права на відшкодування шкоди у порядку встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 482 МК України, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості товарів, що становить – 137 995,74 грн. з конфіскацією транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, а саме - транспортного засобу марки «Renault Premium 420», р/н НОМЕР_2 -7 з причепом марки «Schmitz SK 024», р/н НОМЕР_3 -7. 
Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 15.08.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За змістом вказаного судового рішення « ОСОБА_2 є громадянином Республіки Білорусь, постійно проживає у с.Орешники Мінської області, в період з 04.05.2015 року по 31.08.2015 року працював у ТОВ «Фруктополіс Транс» у якості водія. У його обов`язки входило обслуговування автомобіля марки Renault Premium 420, р.н. НОМЕР_1 , та причіпу Schmits SK024, р.н. А5063 В-7 (які належать на праві власності ОСОБА_1 ) та доставка вантажу за маршрутом, зазначеним у маршрутному листі, які визначає його роботодавець».
09.06.2016 року державним виконавцем Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження по виконанню постанови Богунського районного суду м.Житомира від 08.04.2016 року про конфіскацію безпосереднього предмета порушення митних правил.
За наслідками визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна 30.06.2016 року до ЖФ ДП «Сетам» державним виконавцем направлено заяву на публікацію повідомлення про реалізацію описаного й арештованого майна в СЕТАМ. 04.08.2016 року до відділу надійшов лист з ДП «СЕТАМ» з протоколом проведення електронних торгів від 27.07.2016 року із повідомленням про реалізацію в СЕТАМ по лоту №15804 (автомобіля марки Renault Premium 420, р.н. НОМЕР_1 , та причіпу Schmits SK024, р.н. А5063 В-7).
Грошові кошти в сумі 321 185 грн. перераховані переможцем торгів на депозитний рахунок Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.
У відповідності до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що заподіяна позивачеві шкода підлягає відшкодуванню за рахунок Держави.
При цьому судом враховано, що згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.
Пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття справи про адміністративне правопорушення.
Судом встановлено, що рішення суду, яким накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації майна, належного позивачу ОСОБА_1 , скасовано як незаконне, провадження у справі про порушення митних правил закрито.
На підставі скасованого рішення суду, а в подальшому - дій державної виконавчої служби на виконання відповідної постанови, позивачу завдано майнової шкоди, розмір якої слід визначати з врахуванням вимог ст.1192 ЦК України, а також п.2 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Так, відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі(передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 2 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт.
Оскільки позивач позбавлений можливості відновити своє право у інший спосіб, то суд обгрунтовано стягнув на його користь вартість втраченого майна.
Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України щодо надходження до державного бюджету лише частини з коштів, отриманих від реалізації конфіскованого майна, висновків суду не спростовують, оскільки в судовому засіданні встановлено реалізацію майна на виконання незаконного рішення суду про конфіскацію (безоплатній передачі у власність держави), що завдало шкоди власнику майна. А розмір шкоди визначено за положеннями ст.1192 ЦК України. 
Відповідно до висновку судового експерта від 06.06.2019 року, ринкова вартість автомобіля марки Renault Premium 420, р.н. НОМЕР_1 , та причіпу Schmits SK024, р.н. А5063 В-7, становить 684 767,69 грн. Зазначений доказ жодною із сторін не спростований.
Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. 
За наведених обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Житомирської митниці державної фіскальної служби, правонаступником якої є Київська Митниця держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: