Постанова
Іменем України
 
09 червня 2020 року
м. Київ
справа № 522/5982/18
провадження № 61-1483св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа - Приморський районний відділ в місті Одеса Державної міграційної служби України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2018 року у складі судді Бойчука А. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Черевка П. М., Драгомерецького М. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до       ОСОБА_2 , третя особа - Приморський районний відділ в місті Одеса Державної міграційної служби України (далі - Приморський районний відділ в         м. Одеса ДМС України) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона придбала 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , з торгів, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07 вересня 2017 року, посвідченим та виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу            Міжглазовою Ю. О. Вказане майно належало ОСОБА_2 . Відповідач заважає вільно користуватися майном, яке належить їй на праві приватної власності та у добровільному порядку виселятися відмовляється. Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд виселити відповідача з 1/2 частини належної їй квартири без надання іншого житлового приміщення та стягнути на її користь судові витрати.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належним чином факт проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі та факт перешкоджання у реалізації права власності позивачу. 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2018 року - без змін.
 
У своїй постанові апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог та відмовив у задоволенні апеляційної скарги, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, спір щодо права власності на спірне нерухоме майно не вирішений та розглядається в судовому порядку, що виключає підстави для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном та зняття з реєстраційного обліку відповідача. 
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня           2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили та не з`ясували всіх фактичних обставин справи, судові рішення ґрунтуються на недоведених обставинах.
 
Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1 .
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню із таких підстав.
 
Встановлені судами обставини
 
ОСОБА_2 належала 1/2частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору довічного утримання, від 07 березня 2007 року         р№ 5-397, що підтверджується інформацією, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
 
Власником іншої 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 .
 
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року у справі 522/23775/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 108 562, 40 грн у відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
На виконання указаного заочного рішення суду, у виконавчому провадженні           24 липня 2017 року проведені електронні торги за результатами яких, переможцем стала ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 5469, виданий 07 вересня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю. О.
 
24 листопада 2017 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2                   лист-пропозицію, у якому запропонувала відповідачу або укласти договір оренди частини спірного майна, або в добровільному порядку звільнити це приміщення у тридцятиденний строк.
 
Проте постановою Апеляційного суду Одеської області від 20 вересня 2018 року у справі № 522/23775/14-ц скасовано заочне рішення Приморського районного суду            м. Одеси від 21 червня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 . Судом стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, у задоволення іншої частини позову суд відмовив.
 
А також, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року у справі 522/19112/17 вирішено визнати електронні торги, результати яких оформлені протоколом від 24 липня 2017 року № 274105, недійсними; визнано акт про проведені торги від 06 вересня 2017 року на підставі протоколу від 24 липня 2017 року № 274105 недійсним; визнано свідоцтво про право власності на             1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю. О., недійсним; скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 від 07 вересня 2017 року за № 369965730 ; витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; а також визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Вказане рішення від 07 грудня 2018 року оскаржено в апеляційному порядку Державним підприємством «СЕТАМ». Станом як на час ухвалення апеляційним судом оскаржуваного у цій справі № 522/5982/18 рішення, тобто на 17 жовтня   2019 року, так і на час перегляду справи справа судом касаційної інстанції, справа № 522/19112/17 про оскарження прилюдних торгів, за результатами яких позивач ОСОБА_1 набула право власності на спірну частину будинку апеляційним судом не розглянута. 
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
 
За змістом частини першої статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
 
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
 
За змістом положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Вирішуючи спір щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, необхідно перш за все встановити, що позивач належним чином володіє та йому на відповідних правових підставах, передбачених законом, належить право власності на спірне нерухоме майно, а право власності відповідача - припинено в порядку, передбаченому законом.
 
Враховуючи те, що між сторонами справи виник спір щодо права власності на спірне майно, який на момент розгляду цієї справи не вирішений, тому суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з відсутності правових підстав визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, оскільки такі вимоги є передчасними.
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій належним чином не встановили всіх істотних обставин справи та не дослідили належним чином усіх доказів, які подані ОСОБА_1 , є необґрунтованими, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. 
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         О. В. Ступак
 
                                                                                                  І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                           Г. І. Усик