ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/147/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                Оксененка О.М.,
суддів:                                                      Лічевецького І.О.,
                                                           Мельничука В.П.,

При секретарі:                              Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

10 січня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просило: визнати протиправним та скасувати рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Постоєнка Михайла Васильовича, прийняте у формі постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2018 ВП №59095017 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 №823/1194/17.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року залишено без розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт».
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 16 грудня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представник позивача дізнався про факт незаконного винесення постанови державного виконавця від 03.04.2018 у ВП №59095017 з порушенням норм законодавства, тому 26 грудня 2019 року було подано відповідну позовну заяву до суду.
Втім, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 у справі №580/4229/19 дану позовну заяву було повернуто на підставі п. 3 частини четвертої статті 169 КАС України у зв`язку з відсутністю повноважень у адвоката Кураса С.А. щодо права підпису та подання позову до суду від його імені. У подальшому, 10.01.2020 повторно подано даний позов.
Апелянт вказує, що в оскаржуваній ухвалі від 21.02.2020 відсутня вказівка на конкретну дату, з  якою слід пов`язувати відлік строку звернення до суду.
Позивач як боржник не повинен дізнаватись про існування або можливе існування виконавчих документів, оскільки обов`язок надсилання на адресу боржника документів виконавчого провадження покладається саме на державного виконавця.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, як б давали підстави стверджувати, що позивач про порушення свого права дізнався  або міг дізнатись раніше 16.12.2019, відтак строком на подання даного позову є саме період з 17.12.2019 по 26.12.2019.
07 квітня 2020 року до суду представником позивача - адвокатом Курасою С.А. подано клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку із тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» в Україні запроваджено карантин, втім представник позивача бажає взяти участь у даній справі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020 клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» адвоката Кураси Сергія Анатолійовича про відкладення розгляду справи №580/147/20 - задоволено, відкладено розгляд даної справи та призначено судове засідання на 28 квітня 2020 року.
28 квітня 2020 року від представника позивача - адвоката Кураси С.А. надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі у зв`язку з запровадженням карантину на території України.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, з огляду на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 cічня 2020 року позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2018 ВП №59095017 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 №823/1194/17.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач після того, як йому стало відомо про оскаржувану постанову, мав можливість ознайомитись із матеріалами вказаного виконавчого провадження у 2018 році, відтак обчислення строків для звернення до суду з моменту ознайомлення 16.12.2019 з матеріалами ВП №56095017, не свідчить про поважність причин такого та має наслідком для залишення даної позовної заяви без розгляду.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).
У силу вимог частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частин першої та другої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено спеціальний десятиденний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, недотримання, яких є підставою для залишення такого позову без розгляду.
За правилами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно частини третьої вказаної статті якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Тобто, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин. 
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Отже, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом, з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №120/1560/19-а.
Як свідчать матеріали справи, 03.04.2018 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Постоєнко М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59095017 з примусового виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 №823/1194/17.
Вперше позивач звернувся з даним адміністративним позовом 26.12.2019, втім ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 у справі №580/4224/19 дану позовну заяву було повернуто на підставі п. 3 частини четвертої статті 169 КАС України у зв`язку з відстутністю повноважень у адвоката Кураса С.А. щодо права підпису та подання позову до суду від його імені.
У подальшому, 10 січня 2020 року Приватним акціонерним товариством «Первомайський кар`єр «Граніт» повторно подано даний адміністративний позов до суду.
У апеляційній скарзі позивач вказує, що про існування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2018 та про наявність виконавчого провадження №56095017 йому стало відомо лише після ознайомлення ним 16.12.2019 із матеріалами виконавчого провадження №56095017, відтак строком на подання даного позову є період з 17.12.2019 по 26.12.2019.
При цьому, скаржник зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження раніше ніж 16.12.2019 та/або звертався до виконавця із заявою про ознайомлення до вказаної дати.
Відтак, апелянт вважає, що факт прийняття оскаржуваної постанови не свідчить про наявність підстав для її оскарження, оскільки останній зміг прийти до висновку про протиправність такої постанови лише дослідивши ряд документів та встановивши інформацію, яка не відображена у постанові від 03.04.2018. 
Окрім того, вказує, що позивач як боржник не повинен дізнаватись про існування або можливе існування виконавчих документів, оскільки обов`язок надіслати на адресу боржника документи виконавчого провадження покладено саме на державного виконавця.
Залишаючи дану позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем підстави не є доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки про існування оскаржуваної постанови від 03.04.2018 та про наявність виконавчого провадження №56095017 позивачу було відомо ще у 2018 році з огляду на докази надіслання позивачу постанови у вказаному ВП №56095017. 
Також судом попередньої інстанції зазначено, що позивач після того, як йому стало відомо про оскаржувану постанову, мав можливість ознайомитись із матеріалами вказаного виконавчого провадження у 2018 році, тому посилання представника позивача на те, що він дізнався про порушення прав 16.12.2019, тобто саме з моменту ознайомлення з матеріалами ВП №56095017, суд розцінює як штучне створення підстав для визнання поважними строків звернення до суду із вказаним позовом.
Разом з тим, колегія суддів критично відноситься до наявного у матеріалах виконавчого провадження ВП №56095017 Списку №558 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, та копії фіскального чека про направлення 03.05.2018 на адресу Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт»   постанов у ВП №56095017 (а.с. 102-106), оскільки з вказаного реєстру обліку рекомендованої кореспонденції не можливо встановити факт надіслання на адресу позивача саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2018 та факт безпосереднього отримання позивачем або уповноваженою ним особою такого виконавчого документа.
Наявність у матеріалах справи мирової угоди по справі №10/5026/2011 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт», затвердженої ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019, на підставі якої було винесено 15.07.2019 постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56095017 не свідчить безпосередню обізнаність позивача про поновлення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документа -   виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 08.11.2017 №823/1194/17.
Колегія суддів звертає увагу, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Втім, твердження суду першої інстанції про можливу обізнаність позивача із матеріалами вказаного виконавчого провадження №56095017 у 2018 році ґрунтується лише на припущеннях, не підтверджених жодними належними та достовірними доказами у розумінні вимог статтей 73 та 75 КАС України.
Враховуючи, що у матеріалах справи, окрім заяви про ознайомлення 16.12.2019 з матеріалами виконавчого провадження на підставі відповідного клопотання представника позивача від 09.12.2019, відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що позивач мав змогу і повинен був дізнатися про існування оскаржуваної ним в межах даної адміністративної справи постанови державного виконавця від 03 квітня  2018 року і саме з цієї дати необхідно обраховувати строк, встановлений приписами  статті 287 КАС  на оскарження цієї постанови, тому висновок про залишення без розгляду даної позовної заяви є передчасним та таким, що винесений з порушенням норм процесуального права.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. 
Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду - скасувати та направити справу до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року - скасувати, а  справу № 580/147/20 направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук