П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/100/20	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон                      17 лютого 2020 року	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області, а саме: визнання протиправними дії щодо недоплати пенсії; зобов`язання станом на день прийняття рішення встановити позивачу пенсію в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію 85 % мінімальної пенсії за віком, та виплачувати її в подальшому і збільшувати розмір, застосовуючи правила, передбачені ст. 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову задоволення позовних вимог, так як позивач у 2012 році, враховуючи висновки Конституційного Суду України та чинні на той час положення ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», мав право на отримання основної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 85 % мінімальної пенсії за віком.
При цьому, на думку апелянта, судом першої інстанції належної оцінки вказаним обставинам не надано, а також помилково встановлено невідповідність звернень позивача до пенсійного органу, заявленим ним позовним вимогам.
В свою чергу, пенсійним органом подано відзив на отриману апеляційну скаргу з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як пенсійним органом не порушено вимог законодавства та прав позивача у межах спірних правовідносин.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році 1 категорії та має інвалідність І групи.
Згідно пенсійного посвідчення від 30 жовтня 2019 року № 1747908016 серії НОМЕР_2 , позивач отримує пенсію по інвалідності І групи, підгрупи "Б", як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 02 квітня 2019 року № 859216 серії 12 ААА, 19 лютого 2019 року проведено повторний огляд ОСОБА_1 та встановлено першу група інвалідності.
При цьому, 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про надання повного розрахунку пенсії, починаючи з 26 квітня 2012 року, а також заявою про перерахунок пенсії, як ліквідатору І групи, особі з інвалідністю І групи, починаючи з 26 квітня 2012 року, відповідно до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катарстрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 854 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок ЧАЕС».
В свою чергу, 03 жовтня 2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області надіслало позивачу відповідь № 602/Г-99-1, у якій зазначено, що ОСОБА_1 з 01 серпня 2019 року перебуває на обліку в Бериславському сервісному центрі ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області та одержує пенсію по інвалідності І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі відшкодування фактичних збитків.
При цьому, зазначено, що розмір пенсії з 01 січня 2012 року становив 5779,21 грн., а саме: 5450,41 грн. - основний розмір пенсії (928,81 грн. х 7,33520) х 80 %, де 928,81 грн. - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2006 рік, що застосовується для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 80 % - відсоток втрати працездатності.
Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до п. 13 постанови КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210, складає 328,80 грн. (822,00 грн. х 40 %), де 822,00 грн. - прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2012 року, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік».
Крім того, пенсійним органом зазначено, що з 01 березня 2019 року розмір пенсії по І групі інвалідності становить 7250,05 грн., а саме: 6775,55 грн. (основний розмір пенсії) 474,50грн (щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам з інвалідністю І групи).
В свою чергу, не погоджуючись з правомірністю отриманого розрахунку пенсії та його проведенням, позивач звернувся до суду зданим адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивач не має права на здійснення спірного перерахунку пенсії, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76 VIII від 28 грудня 2014 року (набрав чинності з 01 січня 2015 року), внесено зміни, зокрема, до статей 50 та 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у всіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Між тим, постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопаду 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно п. 1 вказаного Порядку, він визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності,  що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Крім того, пунктом 13 Порядку встановлено розміри щомісячної додаткової пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегією суддів встановлено, що 20 серпня 2019 року позивачем подано до пенсійного органу заяву про здійснення перерахунку його пенсії, починаючи з 26 квітня 2012 року, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вимог постанови КМУ від 15 листопада 2017 року № 854 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок ЧАЕС».
В свою чергу, за наслідком отримання відмови у здійсненні перерахунку пенсії, позивачем оскаржено останню у судовому порядку.
При цьому, у суду позивач просить зобов`язати пенсійний орган призначити йому пенсію у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 85 % мінімальної пенсії за віком, а також виплачувати її в подальшому і збільшувати розмір, застосовуючи правила, передбачені ст. 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, аналізуючи адресовані позивачем вимоги про здійснення перерахунку його пенсії до пенсійного органу, а також заявлені ним позовні вимоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вони не є тотожними.
В даному випадку, позивач не просив пенсійний орган здійснити перерахунок його пенсії, використовуючи розмір мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у різних редакціях, чинних до призначення йому пенсії.
Крім того, обґрунтовуючи свою відмову у здійсненні перерахунку пенсії пенсійним органом зроблено вірне посилання на те, що виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у межах спірних правовідносин проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В даному випадку, рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 підтверджено конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.
Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що у спірний період відсутні правові підстави для перерахунку та виплати позивачеві державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та 85 % мінімальної пенсії за віком.
При цьому, пенсійний орган, виплачуючи позивачу пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.
Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права неодноразово висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07 червня 2018 року (справа № 695/2321/17), від 18 вересня 2018 року (справа № 496/125/17), від 26 червня 2018 року (справа № 629/3333/17), від 17 квітня 2019 року (справа № 367/1605/17), від 08 серпня 2019 року (справа № 375/1346/16-а).
Між тим, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що зміни в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01 січня 2015 року не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому також підлягають застосуванню.
Крім того, колегія суддів зазначає, що право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України», в якому суд розглянувши скаргу, зокрема, за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач не має права на здійснення спірного перерахунку пенсії.
При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

    Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
    Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.