ПОСТАНОВА 
Іменем України

13 березня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 398/2211/18
провадження № 22-ц/4809/321/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
учасники справи:
       позивач – ОСОБА_1 ,
       відповідач – ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2019 року у складі судді Орловського В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову зазначено, що 29.09.2017 близько 17 год. 10 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Хюндай Соната реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , знаходячись на перехресті пр. Соборного та вул. Героїв Сталінграду у м. Олександрія Кіровоградської області, під час руху не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, відволікся від керування, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль KIA RIO реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , чим порушив п. 12.3, 2.3-б Правил дорожнього руху України, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. 
При цьому автомобіль Хюндай Соната зареєстрований на ОСОБА_4 , а керував автомобілем ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2017 у справі №200/18223/17 (провадження №3/200/3863/17), якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Дана постанова набрала законної сили. 
Відповідно до Висновку № 148.2017 від 08.12.2017 Експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля KIA RIO - ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 158 937,25 гривень. 
Позивач зазначає, що звернувся до страхової компанії відповідача та отримав страхове відшкодування у розмірі 92 136,98 гривень. Сума страхового відшкодування є значно меншою ніж розмір заподіяної шкоди. 
Вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому 66 800,27 гривень матеріальної шкоди. Також відшкодуванню підлягають витрати пов`язані з проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 1700,00 гривень. 
Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку з пошкодження автомобіля, було порушено його звичайний уклад життя, тривалий час він змушений просити допомоги у рідних та знайомих в плані користування транспортним засобом. Багато справ, запланованих раніше довелося відкласти, а від деяких взагалі прийшлося відмовитися, чим йому завдано маральної шкоди, яку він оцінює у 30 000 грн. та вважає необхідним стягнути з відповідача. 
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2019 року за клопотанням відповідача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
01.08.2019 представник позивача Швець С.В. подав до суду клопотання про залучення співвідповідача та збільшення позовних вимог, в якому просив стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» 7863,02 грн страхового відшкодування, стягнути з ОСОБА_2 58937,25 грн, як відшкодування матеріальної шкоди, 30 000,00 грн, як відшкодування моральної шкоди та 1700,00 грн відшкодування вартості експертного дослідження і 985,00 грн. сплаченого судового збору.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2019 року клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі у справі як співвідповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та прийнято заяву про збільшення позовних вимог.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 9388 грн 61 коп та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 93 грн 89 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідно до висновку експертизи, вартість матеріального збитку (реальні збитки), що був завданий позивачеві, була визначена як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТР з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості), та становить 101525 грн. 59 коп. Позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що він провів роботи, необхідні для відновлення пошкодженої речі, а натомість зазначив, що ремонт він не проводив та просив стягнути з відповідача збитки у грошовому вираженні. Тому, згідно норм чинного законодавства та роз`яснень постанови пленуму ВССУ розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна, тобто з урахуванням зносу, який відповідно до висновку експерта становить 101525 грн. 59 коп. У цю суму, як зазначено у висновку експерта, вже включені витрати, яких власник транспортного засобі зазнає чи може зазнати для відновлення свого порушеного права користування транспортним засобом. 
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що у зв`язку з ненаданням позивачем доказів його душевних страждань, у задоволенні позову у частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1  – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 66800 грн. 27 коп., як відшкодування матеріальної шкоди, 30 000,00 грн, як відшкодування моральної шкоди та 1700,00 грн відшкодування вартості експертного дослідження і 1477,50 грн. сплаченого судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача наводить доводи тотожні позовній заяві та зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у повному стягненні матеріальної шкоди в розмірі 66800,27 грн та відмову у стягненні моральної шкоди. Більше двох років позивач намагався отримати відшкодування за понівечення свого автомобіля, для цього зробив десятки телефонних дзвінків до ОСОБА_2 і до страхової компанії і ніхто з цих осіб не надав ніякої допомоги і підтримки. Навіть експертну оцінку він замовляв і організовував сам, а не страховий агент як це передбачено договором страхування. На це пішло багато його особистого часу. Автомобіль відновити він не має змоги, так як виплаченого страхового внеску для цього не достатньо. Фактично позивач залишився без автомобіля і без можливості придбати інший, аналогічний за вартістю автомобіль, або відремонтувати ушкоджений.
Крім того судом не обґрунтовано відмову у відшкодуванні вартості проведеного експертного дослідження у сумі 1700 гривень, хоча суд дослідив його як доказ і повністю посилається у свої розрахунках саме на Висновок №148.2017 від 08 грудня 2017 року Експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку. Ці кошти він змушений був витратити, так як страхова компанія відмовилася направити свого спеціаліста для оцінки збитків від ДТП.
Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 січня 2019 року відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Згідно копії постанови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року встановлено, що 26.09.2017 о 17.10 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Хюндай Соната державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходячись на перехресті пр. Соборного та вул. Героїв Сталінграду у м. Олександрія Кіровоградської області, під час руху не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, відволікся від керування, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль KIA RIO державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , чим порушив п. 12.3, 2.3-б Правил дорожнього руху України, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено штраф.
Згідно копії довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 25.05.2018 було перераховано 92138,98 грн. від KNYAZHA VIENNA INSHURANS GRUP U Vidshkod. K/R.
Згідно квитанції серії 2.20 Е від 06.12.2017 ОСОБА_1 сплатив 1700,00 грн. для визнання збитків по автомобілю KIA RIO, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно копії висновку №148.2017 автотоварознавчої експертизи, складеного 08 грудня 2017 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки, моделі KIA RIO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на момент проведення дослідження, становить 158937,25 грн. Сума матеріального збитку, що нанесена з причини дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля марки, моделі KIA RIO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на момент проведення дослідження, становить 101525,59 грн. Відповідно до висновку експертизи вартість матеріального збитку (реальні збитки), що був завданий позивачеві, була визначена як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТР з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості), та становить 101525 грн. 59 коп.
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС НОМЕР_3 , ОСОБА_4 належить транспортний засіб HYUNDAI SONATА, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно копії страхового акту №170000128734 від 23.05.2018 складеного ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» прийнято рішення про відшкодування збитків в розмірі 92138,98 грн. ОСОБА_1 в результаті зіткнення автомобілів за участі ОСОБА_2 .
Згідно копії рахунку суми страхового відшкодування до справи №170000128734 на підставі Звіту №148.2017 від 08.12.2017, судового експерта Гладких С.І. від 23 травня 2018 року сума страхового відшкодування становить 92136,98 грн.
Згідно копії листа ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 25.05.2018 вих. №3472, направленого ОСОБА_1 , в якому роз`яснено, що сума належного страхового відшкодування становить 92136,98 грн., яка буде перерахована згідно його заяви на реквізити ПАТ КБ «Приватбанк».
Згідно копії платіжного доручення №ЗР037964 від 25 травня 2018 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» перерахувало на банк отримувача АТ КБ «Приватбанк» 92136,98 грн., призначення платежу Відшкод. К/Р: НОМЕР_4 , ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_5 ) зг. Страх. Акту №170000128734 від 23.05.18 БезПДВ &2000без ПДВ.
Згідно копії полісу №АК/5652301 від 13.02.2017 між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_4 укладено договір страхування транспортного засобу Hyundai SONATA, номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого завдана життю і здоров`ю двісті тисяч гривень, шкоду завдану майну сто тисяч гривень.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 міститься висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. 
Відтак, встановивши, що вартість майнового збитку, завданого  ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням 9388, 61 грн, з розрахунку (101525,59 – 92136,98 = 9388,61)
Доводи апеляційної скарги про те, що відшкодуванню підлягає вся вартість відновлюваного ремонту автомобіля, а не грошова сума у розмірі визначеній експертним дослідження як збитки, висновків суду першої інстанцій не спростовують, оскільки за викладених конкретних обставин справи, суд дійшов правильного правового висновку, щодо стягнення з відповідача, як особи, винної у скоєнні ДТП різниці між матеріальним збитком, визначеним висновком експертного дослідження від 08 грудня 2017 року, і сумою, виплаченою страховою компанією.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції частково погоджується із доводами апеляційної скарги в частині вирішення судом вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Згідно із частинами першою-другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Розмір такої шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Проте суд першої інстанції не урахував обставини, за яких позивачу було заподіяно моральну шкоду.
Задовольняючи частково в цій частині позов в розмірі 10000 грн, суд апеляційної інстанції, з урахуванням засад виваженості, пропорційності, розумності й справедливості, виходить з того, що внаслідок пошкодження належного позивачу майна, йому було завдано моральну шкоду у вигляді моральних страждань та порушення звичного способу життя.
Також, відповідно до квитанції від 06.12.2017 позивач поніс витрати на складання експертного дослідження по визначенню суми матеріальної шкоди в розмірі 1700 грн (а.с. 10). 
Зазначені витрати є необхідними в цій справі для позивача, а тому, виходячи з положень ст. 22 ЦК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність їх стягнення у зв`язку з чим розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 , складає 11088,61 грн з розрахунку (9388, 61 + 1700=11088,61).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині вирішення вимоги про стягнення матеріальної шкоди та скасуванню в частині вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди з  ухваленням в цій частині нового рішення. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.
Щодо розподілу судових витрат
Ураховуючи те, що вимоги апеляційної скарги задоволено частково, в порядку розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду про стягнення моральної шкоди в розмірі 1152,60 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2019 року змінити  в частині вирішення вимоги про стягнення матеріальної шкоди та скасувати в частині вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 11088,61 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1152,60 грн в рахунок компенсації понесених судових витрат. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 13 березня 2020 року.

Головуючий суддя                                                        А.М. Головань

Судді                                                                                О.Л. Карпенко

                       С.І. Мурашко