Дата документу 23.03.2020 Справа № 336/4001/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 336/4001/19                                       Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1157/20 Дмитрюк О.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Бєлки В.Ю.
               Суддів: Кухаря С.В.
        Онищенко Е.А.

       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м Запоріжжя від 21 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, 
В С Т А Н О В И В:
У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що з 16 грудня 2000 року по 13 вересня 2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі.
Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 11.10.2017 року змінив прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_3 .
Зазначає, що син навчається на 1 курсі Київського національного торгівельно-економічного університету, факультет торгівлі та маркетингу, денної форми навчання, де навчається на контрактній основі.
Вказує, що не в змозі самостійно утримувати дитину у зв`язку з тим, що дитині необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо.
Відповідач, працює, інших аліментних зобов`язань не має, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, з моменту пред`явлення позову до суду та до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.
Рішенням Шевченківського районного суд м. Запоріжжя від 21 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 24.06.2019 року на період навчання до 30.06.2022 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано можливість (неможливість) надання утримання другим батьком, тобто матір`ю дитини. Позивачем не надано жодних відомостей (доказів) про свої доходи або заробітну плату, взагалі про свій матеріальний стан і про свою неможливість утримувати сина. Залишилось поза увагою суду, що син навчається на денній формі навчання, можливо він працює, у вільний час має можливість отримувати дохід від роботи. Судом не враховано стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатної дитини. Просить змінити рішення суду, стягнувши з нього аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу).
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3. є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження та про зміну імені.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилось 18 років.
ОСОБА_3. навчається в Київському національному торгівельно-економічному університеті, факультет торгівлі та маркетингу, денної форми навчання, на контрактній основі з терміном навчання по 06.2022 року.
Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних  дітей, які  потребують матеріальної допомоги, якщо вони  можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мажуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів  на  повнолітніх доньку, сина в твердій грошовій сумі та (або)  в частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, викладених в ст. 182  Сімейного кодексу України.
У статті 182 СК України перелічені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.
З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, аліменти слід стягнути на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову на період навчання.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач не надала доказів про свої доходи та неможливість утримувати свого сина є неспроможними, оскільки утримання дитини покладається на обох батьків.
Безпідставними є і доводи викладені у апеляційній скарзі, що син сторін навчається на денній формі навчання, тому має можливість отримувати дохід від роботи у вільний час, оскільки по перше є припущенням, а по друге не звільняє від сплати зазначених вище аліментів.
Не додано до апеляційної скарги і доказів про те, що відповідач не працює і має мінливий заробіток, а вимоги апеляційної скарги стосуються зменшення стягнутих аліментів, а не про задоволення позову частково.
Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м Запоріжжя від 21 листопада 2019 року по цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 23 березня 2020 року.

Головуючий:                                        В.Ю. Бєлка
                                                               
Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко