Ухвала
23 березня 2020 року
м. Київ
 
провадження № 51-408зво20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         Анісімова Г.М., 
суддів                        Булейко О.Л., Луганського Ю.М.,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд вироку Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2003 року та постанови Верховного суду України від 20 листопада 2003 року на підставі ст. 400-4 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, 
встановив:
Засуджений звернувся до суду з заявою про перегляд вищевказаних судових рішень, зазначаючи на наявність підстав, передбачених ст. 400-4 КПК в редакції 
від 21 червня 2001 року, вказуючи на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, які істотно вплинули на правильність судових рішень, 
а саме порушення права на захист.
Відповідно до п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті 
до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено 
з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, 
що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». 
Враховуючи те, що ст. 404-4 КПК України в редакції від 21 червня 2001 року була виключена з Кодексу на підставі Закону №2453-VI від 07 липня 2010 року, 
а Перехідні положення до КПК України 2012 року не визначають порядку розгляду заяв про перегляд судових рішень у порядку виключного провадження, колегія суддів керується нормами ст. 5 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року (далі - КПК), згідно з якими процесуальна дія проводиться, 
а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами, зміст яких визначено законодавцем в частинах 2 та 3 цієї статті КПК. 
Із заяви ОСОБА_1 не вбачається обставин, зазначених у ст. 459 КПК 
як нововиявлені або виключні, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження.
Частинами 1, 5 ст. 461 КПК визначено строк звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. За умови пропущення цього строку, відповідно до змісту п. 52 ч. 2 ст. 462 КПК, у заяві про перегляд судового рішення зазначається клопотання про поновлення строку подання заяви за нововиявленими або виключними обставинами з обґрунтуванням причин пропуску такого строку. 
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення, яку не оформлено згідно з вимогами ст. 462 КПК, застосовуються правила ст. 429 КПК .
Оскільки заява засудженого ОСОБА_1 не оформлена згідно з приписами 
ст. 462 КПК, її слід залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Заяву засудженого  ОСОБА_1  залишити без руху та встановити строк 
для усунення зазначених в ухвалі недоліків – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що заява повертається в разі, якщо особа в установлений строк 
не усунула недоліків заяви, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

Г.М. Анісімов                           О.Л. Булейко                                     Ю.М. Луганський