Ухвала
Іменем України
 
28 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/31246/19
провадження № 61-8265ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 квітня 2020 року в справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача збитки в сумі 6 890,02 грн.
 
Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 обґрунтовано тим, що відповідач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , був звільнений в запас через службову невідповідність відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1                     від 23 вересня 2019 року № 66-рс. Згідно з наказом командира Військової частини              НОМЕР_1 від 24 вересня 2019 року № 202, вирішено утримати з ОСОБА_1 вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, в сумі 8 388 грн. На день звернення позивача до суду, сума коштів, що підлягає утриманню з відповідача становила 6 890,02 грн, яку останній в добровільному порядку відмовився сплатити. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.
 
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області ухвалою від 05 лютого        2020 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду              від 27 квітня 2020 року, провадження у справі закрив на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України.
 
21 травня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі                        № 560/31246/19 є необґрунтованими, оскільки вказані правовідносини не є ідентичними даним правовідносинам та не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору. Відповідно до наданих Військовою частиною доказів, наявних у матеріалах справи, слідує, що судами попередніх інстанцій не було з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не доведено обставин, які суди визнали встановленими, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до постановлення незаконних судових рішень.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється     в порядку іншого судочинства.
 
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа – переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір – спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
 
Публічна служба – діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статі 4 КАС України).
 
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України (частина четверта статті 5 КАС України).
 
Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
 
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
 
Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира Військової частини від 23 вересня 2019 року            № 66-рс був звільнений з військової служби у запас за пунктом «е» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через службову невідповідність осіб рядового, сержантського та старшинського складу у разі невиконання службових обов`язків.
 
Згідно з наказом командира військової частини від 24 вересня 2019 року № 202, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, вирішено утримати з ОСОБА_1 вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися в сумі 8 388,86 грн.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді військовослужбовця, що відноситься до публічної служби, отримав предмети речового майна та на час звільнення відповідача з військової служби за службовою невідповідністю їх строки носіння не закінчилися, дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі, оскільки даний спір підлягаєрозгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувана ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області               від 05 лютого 2020 року та постанова Хмельницького апеляційного суду від 27 квітня 2020 року є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 квітня 2020 року в справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев 
 
С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                      Є. В. Коротенко