КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
22 червня 2020 року                                                                                   м. Київ
 
Унікальний номер справи № 760/28120/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8236/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,    
     суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сенька М.Ф., по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
                   в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 14 407,61 грн. за кредитним договором № б/н від 08 травня 2008 року та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн. 
Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08 травня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Звертав увагу на те, що відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Вказував, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач не виконав зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31 серпня 2019 року утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі - 14 407,61 грн., яка складається з: 2 018,50 грн. - заборгованість за кредитом; 7 905,47 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3 559,47 грн. - заборгованість за пенею і комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина) та 674,17 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-6).
Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 2 018,50 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором від 08 травня 2008 року, що облікова станом на 31 серпня 2019 року, та 1 921,00 грн. судового збору, а всього стягнуто 3 939,50 грн. В іншій частині позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено (а.с. 39-40).
Не погодившись з рішенням районного суду, 09 квітня 2020 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Крилова О.Л. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін (а.с. 46-59).
На обґрунтування скарги зазначила, суд першої інстанції не дослідив належним чином докази про справі, не спрямував розгляд справи на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Зокрема суд не звернув уваги на те, що в заяві від 08 травня 2008 року сторонами погоджено розмір відсотків за користування кредитом - 3% на місяць. Тобто сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Вважає, що оскільки суд не був згоден з розрахунком заборгованості, суд мав навести свій розрахунок, чого зроблено не було. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року оскаржується апелянтом лише в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.
 
Відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів, суд першої інстанції виходив з відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не мітить підпису позивача. 
Такий висновок є помилковим, оскільки суперечить наявним у справі доказам, які були надані позивачем до районного суду.
 
Судом встановлено, що 08 травня 2008 року ОСОБА_1 підписав заяву № б/н, згідно якої останній виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та отримати кредитний ліміт у розмірі 2 200,00 грн. на картковий рахунок (а.с. 11).
У заяві зазначена базова процентна ставка за кредитом - 3% на місяць на залишок заборгованості. 
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про надання банківських послуг.
До позовної заяви банк долучив Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 12-17).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 08 травня 2008 року, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року становить14 407,61 грн., яка складається з: 2 018,50 грн. - заборгованість за кредитом; 7 905,47 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3 559,47 грн. - заборгованість за пенею і комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина) та 674,17 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 7-10).
Банківську виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача позивач не надавав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування посилався на підписану сторонами заяву № б/н від 08 травня 2019 року.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України  доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що у заяві від 08 травня 2008 року сторонами погоджена базова процентна ставка у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості за користування кредитними коштами (а.с. 11).
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з 08 травня 2008 року по 31 серпня 2019 року банк не змінював та не підвищував процентну ставку, а застосовував 36%  річних за користування кредитними коштами протягом усього періоду кредитування (а.с. 5-8).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 7 905,47 грн., розмір та порядок нарахування яких погоджено сторонами в кредитному договору.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 2 018,50 грн. і в цій частині рішення суду сторони не оскаржували.
Отже, судове рішення з підстав, передбачених статтею 376 ЦПК України, необхідно скасувати у частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів із ухваленням нового про задоволення позову в цій частині позовних вимог.
 
Щодо судових витрат.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»   слід стягнути пропорційно до частини задоволених вимог (68,9%) 1 985,35грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст. 367, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»  - задовольнити. 
Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570) -7 905 (сім тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 47 коп. заборгованості за процентами за договором № б/н від 08 травня 2008 року. 
В іншій частині заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570) - 1 985 грн. 35 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець
 
                                                                                                          О.В. Борисова
 
В.М. Ратнікова