Постанова
Іменем України
(додаткова)
18 березня 2020 року
м. Київ
справа № 583/1096/17
провадження № 61-31298 св18
Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Сумигаз»,
треті особи - Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради Сумської області;                                           «Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Авіатор-183»
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Сумигаз»про ухвалення додаткового рішення після прийняття постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року за результатами розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариств «Сумигаз» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року у складі судді Ковальова О.О. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 14 вересня 2017 року у складі суддів: Ткачук С. С., Хвостика С. Г.,                  Собини О. І.,
В С Т А Н О В И В :
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сумигаз" (далі - ПАТ "Сумигаз"), в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення від 16 грудня 2016 року комісії  ПАТ «Сумигаз»            (м. Охтирка) з розгляду Актів про порушення від 25 серпня  2016 року № 27 та від 22 листопада 2016 року № 45.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня                  2017 року, що залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 вересня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено: скасовано рішення постійно діючої комісії ПАТ «Сумигаз» від 16 грудня 2016 року з розгляду актів про порушення від 25 серпня 2016 року № 27 та від 22 листопада 2016 року № 45, в частині визначення ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року фактичного об`єму спожитого (розподіленого\поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у Додатку  №10 до Кодексу газорозподільних систем.
Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року касаційну скаргу             Публічного акціонерного товариства «Сумигаз» задоволено. 
Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня                     2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 14 вересня                         2017 року скасовано, та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», треті особи: Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Авіатор 183», про визнання незаконним та скасування рішення - відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»,понесені судові витрати в                               розмірі 3472 грн.
17 грудня 2019 року АТ Оператор Газорозподільної системи «Сумигаз» звернулось до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом касаційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі      704, 00 грн та касаційної скарги у розмірі 768, 00 грн., витрат на професійну правничу допомогу позивача у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі                                 2 620 грн, та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640, 00 грн.
Заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню. 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України  передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої  статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою                            (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті                            133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Крім того, відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України Суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. 
Відповідно до частини 10 статті 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
Як убачається із матеріалів справи, рішенням Охтирського міськрайонного суду  Сумської області від 06 липня 2017 року стягнуто з ПАТ «Сумигаз» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640, 00 грн. а також стягнуто з ПАТ «Сумигаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 200 грн.( т. 1, а.с. 149).
Також, ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 вересня 2017 року компенсовано ОСОБА_1 за рахунок ПАТ «Сумигаз» понесені позивачем витрати на правову допомогу в апеляційному суді у розмірі 620, 00 грн                               (т.1, а.с. 206) .
Оскільки постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 14 вересня 2017 року скасовано, то зазначені судові витрати підлягають поверненню у випадку їх стягнення у порядку статті 380 ЦПК України.
Оскільки такого клопотання не заявлено та даних  про стягнення цих сум у немає, а тому це питання Верховним Судом не вирішується, що не позбавляє особу звернутись з клопотанням про поворот виконання рішення.
Крім того, ПАТ «Сумигаз» сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 704, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1664 від                        10 липня 2017 року ( т. 1 а.с. 152). 
ПАТ «Сумигаз» також сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі                      768, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2468 від 28 вересня     2017 року ( т. 2, а.с. 49).
На підтвердження понесених судових витрат під час розгляду даної справи,                           АТ «Оператор Газорозподільної системи «Сумигаз» надало оригінали платіжних доручень (судові витрати понесені в суді апеляційної та касаційної інстанцій). 
Таким чином, в порядку статті 141 ЦПК України Верховний Суд приходить до висновку про стягнення судових витрат понесених в суді апеляційної та касаційної інстанцій у розмірі 1 472 грн. (704 грн.+768 грн.).
Разом з тим, у мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року Розділу «Щодо судових витрат» помилково зазначена сума стягнення судових витрат 3 472 грн., яка підлягає виправлення, як арифметична помилка у порядку статті 269 ЦПК України.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 137, 141, 269, 270, 416, 444 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В:
Заяву Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Сумигаз» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Сумигаз» на відшкодування судових витрат під час розгляду справи у розмірі 1 472  (тисяча чотириста сімдесят дві) гривень. 
Виправити арифметичну помилку в постанові Верховного Суду від 16 жовтня                       2019 року,  зазначивши в її мотивувальній частині Розділу «Щодо судових витрат»                           в абзаці третьому, суму судових витрат - 1 472 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Головуючий суддя                                                         В. М. Сімоненко
Судді                                                                            А. А. Калараш
                                                                                     С. Ю. Мартєв
                                                                                     Є. В. Петров
                                                                                      С. П. Штелик