ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5912/20 Справа № 216/806/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
сторони:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально – Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року, яке постановлено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 21 квітня 2020 року, -
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2019 року  ОСОБА_1 звернулася з позовом до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Центрально – Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2  на користь позивача аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Крім цього, цим же рішенням суду, стягнуто з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 06 березня 2018 року, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , віку трьох років. 
Відповідач ухиляється від сплати аліментів, грошової допомоги на утримання дітей та дружини не надає, приховує свій реальний дохід та з метою уникнення від утримання дітей та дружини формально влаштувався на роботу з мінімальною заробітною платою. При цьому, позивач стверджує, що фактичний дохід відповідача складає 12-15 тис. грн. а сума мінімально необхідних коштів на утримання двох дітей та дружини складає 8090 грн. Аліменти, які позивач отримує, не відповідають нормам, встановленим законодавством, тому просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дітей, визначивши розмір аліментів у розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найменшою дитиною повноліття та збільшити розмір аліментів на утримання дружини, визначивши розмір аліментів у розмірі 2000 грн., до досягнення найменшою дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Центрально – Міського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 рокупозовні вимоги задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, що стягуються з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,призначених до сплати згідно з рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, та стягнуто щомісячно з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 2000 гривень, щомісяця, на кожну дитину, починаючи з 06 лютого 2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Збільшено розмір аліментів, що стягуються з  ОСОБА_2 , на користь  ОСОБА_1 на її утримання, призначених до сплати згідно з рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року, та стягнуто щомісячно з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн., починаючи з 06 лютого 2019 року, до досягнення  ОСОБА_4 віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що незалежно від аліментів, відповідач перераховує на картковий рахунок дружини інші грошові суми на утримання та приймає участь у інших витратах на дітей. 
Апелянт вказує на те, що рішенням суду з нього стягуються аліменти у частці, однак суд першої інстанції стягуючи з нього аліменти у твердій грошовій сумі, що перевищують розмір заробітної плати відповідача. 
На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 , оскільки останній є родичем дружини, та, як доказ, знімки виставленого на продаж авто, однак даний автомобіль належить сестрі відповідача і зазначений автомобіль до нього не має жодного відношення. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 08 листопада 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 (а.с. 11) 
Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та сина  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10).
Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року стягнуто з  ОСОБА_2 аліменти на користь  ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та стягнуто з  ОСОБА_2 аліменти на користь  ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 06 березня 2018 року, до досягнення дитиною  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , віку трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4-5).
Згідно довідки про доходи, з відповідач ОСОБА_2 працює на посаді монтажника стельових конструкцій на ТзОВ «Зона Комфорту» з 06 грудня 2018 року, загальна сума доходу за період з 06 грудня 2018 року по грудень 2019 року складає 54 416,58 грн., сплачені аліменти з 06 грудня 2018 року по грудень 2019 року складають 28 916,60 грн. (а.с. 33).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидких темпів зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, з метою захисту прав та інтересів дітей, попередньо визначений судовим рішенням розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 щомісячного доходу (заробітку) відповідача, може бути збільшений шляхом зміни способу стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму щомісячного доходу (заробітку) відповідача. 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача про збільшення розміру аліментів на користь позивача на її утримання, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не працює, не має прибутку, оскільки доглядає дітей, отримує щомісячну соціальну допомогу від держави при народженні дитини у розмірі 860 грн., тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. 
Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з наступного.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Виходячи зі змісту ст.ст. 181, 192 СК України, вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, проте може бути підставою для перерахунку розміру стягнутих аліментів державним виконавцем.
Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Зазначене узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду щодо застосування норм права, викладеним у Постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 51сво18) та у Постанові ВС від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від   20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.
На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення меншою дитиною трирічного віку позивач посилалась на те,  що відповідач ухиляється від сплати аліментів, грошової допомоги на утримання дітей та дружини не надає, приховує свій реальний дохід та з метою уникнення від утримання дітей та дружини формально влаштувався на роботу з мінімальною заробітною платою. При цьому, позивач стверджує, що фактичний дохід відповідача складає 12-15 тис. грн. а сума мінімально необхідних коштів на утримання двох дітей та дружини складає 8 090 грн. При цьому позивач, згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України мне надала належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. 
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_2 працює на ТзОВ «Зона Комфорту» на посаді монтажника стельових конструкцій, за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року загальна сума доходу без урахування аліментів становить 54 416,58 грн. та з нарахованої заробітної плати проводилося відрахування аліментів, за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року у розмірі 28 916,60 грн. (а.с. 33).
Натомість, як вбачається з матеріалів позивачем відповідно до вимог ст. 12,81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів покращення матеріального стану відповідача, зокрема, заняття підприємницькою діяльністю, отримання додаткових неофіційних доходів, продаж або придбання рухомого чи нерухомого майна тощо.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 офіційно працює та отримує заробітну плату 4 200 гривень на місяць з відрахуванням аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та обставини, які б були підставою для збільшення розміру аліментів на думку колегії судів, відсутні.
При цьому, посилання позивача, як на підставу для збільшення розміру аліментів на те, що зі збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2020 році, швидких темпів зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування колегія суддів не бере до уваги, оскільки зміна мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Посилання позивача на те, що відповідач приховує свій реальний дохід, орендує двокімнатну мебльовану квартиру, користується автомобілем, відвідує розважальні заклади, придбав новий коштовний мобільний телефон, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих доводів.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову позивача про збільшення розміру аліментів. 
Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу посилання позивача про те, що відповідач отримав дохід від продажу власного автомобіля у розмірі близько 62 000 грн., що підтверджується фотокартками, оскільки позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що автомобілі, які зафіксовані на фотокартках є особистою власністю саме відповідача. 
Колегія суддів не погоджується з посиланнями суду, як на доказ про збільшення розміру аліментів, на пояснення свідка ОСОБА_5 , який в суді першої інстанції стверджував, що він раніше працював з відповідачем на ТзОВ «Зона комфорту» та за місяць ОСОБА_2 платив свідкові заробітну плату у розмірі до 12 000 гривень, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_2 працює на ТзОВ «Зона Комфорту» на посаді монтажника стельових конструкцій, за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року загальна сума доходу без урахування аліментів становить 54 416,58 грн., та середня заробітна плата відповідача за місяць складає 4200 гривень.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні спору неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позову.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Центрально – Міського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 17 червня 2020 року.

Головуючий:    

Судді: