Номер провадження: 33/813/171/20
Номер справи місцевого суду: 501/2612/19 
Головуючий у першій інстанції Вергопуло К. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        28.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,
за участю секретарів судового засідання Віцько А.І., Томашевської К.В.,
осіб, які з`явилися до судового засідання:
- ОСОБА_1 ,
- захисника ОСОБА_1 - адвоката Лукинюка В.В.,
розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 12 серпня 2019 року,
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 12 серпня 2019 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн. Посвідчення водія НОМЕР_1 повернуто власнику. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Лукинюк В.В. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 12 серпня 2019 року та закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Мотивуючи апеляційну скаргу апелянт зазначає, що місцевий суд при ухваленні постанови суду не з`ясував та не дослідив об`єктивно і повно всіх обставин справи, не дав належної правової оцінки доказам по даній справі. Апелянт вказує, що місцевим судом не було спростовано пояснення ОСОБА_1 від 02.07.2019 року, в яких останній зазначає, що здійснюючи маневр повороту ліворуч він дотримувався п. 16.13 ПДР, переконався у безпеці даного маневру, відповідно до вимог п. 10.1 ПДР, а в момент зіткнення знаходився за межами смуги для руху зустрічного транспорту. Апелянт наголошує, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 02.07.2019 року, сталася з вини водія транспортного засобу "Renault", д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який всупереч вимог ПДР при виявленні здійснення маневру ОСОБА_1 продовжував рух. Також, апелянт пояснює, що пошкодження автомобіля "Suzuki", д/н НОМЕР_3 , на якому рухався ОСОБА_3 , відбулось у зв`язку з відкиданням автомобіля «ГАЗ-66», д/н НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок спричиненої водієм транспортного засобу "Renault", д/н НОМЕР_2 , дорожньо-транспортної пригоди.
У зв`язку з чим, на думку апелянта, зазначене свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про призначення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи.
27.02.2020 року до Одеського апеляційного суду, через засоби електронного зв`язку, надійшло клопотання від представника Національного антикорупційного бюро України про відкладення розгляду справи. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.02.2020 року захисник Лукинюк В.В. заперечував проти задоволення даного клопотання, зазначив про можливість продовжувати розгляд справи. 
Оглянувши матеріали справи, в тому числі щодо строків надходження висновку, строків повідомлення, ознайомлення зі справою, приймаючи до уваги думку присутніх сторін, суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи як необґрунтованого.
Дослідивши уважно матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених в цій постанові. 
Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Ухвалюючи постанову Іллічівського міського суду Одеської області, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, місцевий суд виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом встановлено наступне.
Матеріалами справи встановлено, що доказами по даній справі є: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 201203 від 02.07.2019 року (а. с. 2); схема з місця ДТП, яка сталася 02.07.2019 року (а. с. 3); пояснення ОСОБА_2 (а. с. 4); пояснення ОСОБА_1 (а. с. 5), пояснення ОСОБА_4 (а. с. 6).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 201203 від 02.07.2019 року, водій ОСОБА_1 02 липня 2019 року о 18-00 год., керуючи автомобілем «ГАЗ-66», д/н НОМЕР_4 , з причепом "САК", на 12 км автодороги М-27 (Одеса-Чорноморськ), виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю "Renault", д/н НОМЕР_2 , який рухався на зустріч прямо на нерегульованому перехресті, та скоїв із ним зіткнення, після чого самовільно здійснив наїзд на автомобіль "Suzuki", д/н НОМЕР_5 , який стояв на другорядній дорозі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Пунктом 16.13. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.
У ході розгляду справи 13.09.2019 року судом апеляційної інстанції задоволено клопотання адвоката ОСОБА_1 - Лукинюка В.В. про призначення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, по справі призначено судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, справу направлено до експертної установи для проведення даної експертизи. 
У лютому 2020 року до Одеського апеляційного суду повернуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП разом з висновком експерта від № 19-5956/5957 по результатах транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 і Renault Duster р/н НОМЕР_2 , складеного 28 січня 2020 року. 
Згідно висновків експерта від 28.01.2020 року № 19-5956/5957 в умовах пригоди автомобіль Renault Duster р/н НОМЕР_2 передньою частиною справа ударно взаємодіяв із правим бортом у зоні заднього колеса автомобіля ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 під кутом близько 120-140° при відліку проти годинникової стрілки за точкою перетину осей від осі автомобіля ГАЗ до осі автомобіля Renault.
Як видно зі схеми, автомобіль ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 в умовах пригоди став водію автомобіля Renault Duster р/н НОМЕР_2 перешкодою в його смузі руху.
Вирішити питання суду про швидкість руху учасників к моменту зіткнення не представляється можливим за причин, що вказані в дослідженні.
Належні дії водія автомобіля ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 в умовах пригоди регламентувалися вимогами пунктів 16.13 та 10.1 ПДР, згідно до яких водій перед початком повороту ліворуч повинен був надати дорогу автомобілю Renault Duster р/н НОМЕР_2 .
Належні дії водія автомобіля Renault Duster р/н НОМЕР_2 в умовах пригоди регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, згідно з якими водій повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки з моменту об`єктивно можливого виявлення небезпечного маневру автомобіля ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 .
Належним виконанням вимог пунктів 16.13 та 10.1 ПДР водій автомобіля ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 мав технічну можливість уникнути пригоди.
Відсутність даних про траєкторію та час руху автомобіля ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 на маневрі повороту в показах водія автомобіля Renault Duster р/н НОМЕР_2 та інших матеріалах справи, технічна неспроможність показів водія ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 про нерухомий стан к моменту зіткнення, не дозволяють вирішити питання про наявність технічної можливості у водія автомобіля Renault Duster р/н НОМЕР_2 уникнути зіткнення.
Фактичні дії водія автомобіля ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 , що не відповідали вимогам пунктів 16.13 та 10.1 ПДР, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. 
Неможливість вирішення питання про наявність у водія автомобіля Renault Duster р/н НОМЕР_2 технічної можливості уникнути пригоди не дозволяє сформувати висновок про наявність причинно-наслідкового зв`язку між його фактичними діями та фактом ДТП.
Вирішення питання експертним шляхом не представляється можливим за причин, що наведені в досліджені. 
З наданого експертом дослідження також вбачається, що неможливість реконструкції схеми пригоди на схемі перехрестя означає, що реконструювати взаємне розташування транспортних засобів на місці пригоди в момент зіткнення та в кінцевих положенням не представляється можливим.
Це у свою чергу означає неможливість реконструкції аварійних переміщень транспортних засобів з моменту зіткнення до зупинки, тобто неможливість визначення витрат кінетичної енергії учасників пригоди з моменту зіткнення і, відповідно, неможливість вирішення питання суду про швидкість руху автомобілів ГАЗ та Renault в умовах події.
Експерт також зазначає, що цілком очевидно, що належним виконанням вимог пунктів 16.13 та 10.1 ПДР водій автомобіля ГАЗ мав технічну можливість уникнути пригоди, бо видимість автомобіля Renault йому була об`єктивно гарантована конфігурацією перехрестя та дорожніми умовами, і технічний стан транспортного засобу забезпечував контроль водія за напрямком та швидкістю руху.
Технічна можливість уникнути пригоди для водія автомобіля Renault формувалася часом маневрування автомобіля ГАЗ - з моменту його небезпечного початку до моменту зіткнення.
Відсутність даних про траєкторію та час руху автомобіля ГАЗ на маневрі повороту в показах водія автомобіля Renault та інших матеріалах справи, технічна неспроможність показів водія ГАЗ про нерухомий стан к моменту зіткнення, не дозволяють вирішити питання про наявність технічної можливості у водія автомобіля Renault уникнути зіткнення.
Надалі експерт зазначає, що оскільки водій автомобіля ГАЗ належним виконанням вимог пунктів 16.13 та 10.1 ПДР мав технічну можливість уникнути пригоди, слід укласти про те, що його фактичні дії, які не відповідали вимогам цих пунктів, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП, бо створили водію автомобіля Renault небезпеку для руху, та, згідно з трактовкою ст. 122 КУпАП, аварійну обстановку.
Неможливість вирішення питання про наявність у водія автомобіля Renault технічної можливості уникнути пригоди не дозволяє сформувати висновок про наявність причинно- наслідкового зв`язку між його фактичними діями та фактом ДТП.
Схема пригоди не містить даних про гальмування автомобіля Renault в умовах пригоди, тому вирішити питання суду експертним шляхом не представляється можливим.
У той же час, відсутність слідів гальмування автомобіля Renault на місці пригоди не означає, що його водій не реагував на небезпечні дії водія автомобіля ГАЗ гальмуванням, тому що даний транспортний засіб укомплектований системою антиблокування коліс при гальмуванні (система ABS).
Зосередження ж головного локального розсипу ґрунту на межі острівця безпеки вказує на те, що водій автомобіля Renault або намагався відвернути праворуч, або гальмував, і автомобіль, рухаючись у гальмуванні, продовжив рух прямо, змушено виходячи із заокруглення смуги ліворуч, яке має місце на перехресті.
Таким чином, експертом підтверджено, що дії водія автомобіля ГАЗ-66 р/н НОМЕР_4 , не відповідали вимогам пунктів 16.13 ПДР, та з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. 
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.02.2020 року захисник Лукинюк В.В. всупереч висновків експерта зазначив, що з огляду на пошкодження автомобіля "Renault", д/н НОМЕР_2 , високої швидкості цього автомобіля під час руху, дії водія автомобіля "Renault", д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 також знаходяться у причино-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 02.07.2019 року.
Разом з тим, суд наголошує, що в рамках розгляду даної справи розглядається наявність вини за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, саме в діях ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст.124 КУпАП особа притягається до адміністративної відповідальності за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги встановлені у справі обставини та з урахуванням висновку експерта від 28.01.2020 року № 19-5956/5957, суд вважає, що в діях водія автомобіля «ГАЗ-66», д/н НОМЕР_4 , ОСОБА_1 присутня вина, яка полягає у тому, що він під час руху автомобіля порушив правила, передбачені п.16.13 Правил дорожнього руху, і це порушення знаходиться у причинному зв`язку з зіткненням транспортних засобів, що мало наслідком порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , а відтак в діях міститься ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Зважаючи на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано повну та об`єктивну оцінку.
Визначення ступеню вини іншого учасника ДТП, відносно якого органами поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення, не входить до предмету дослідження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні водія ОСОБА_1 . Проте встановлення ступеня вини ОСОБА_1 з одночасним дослідженням наявності вини (ступеня вини) у ДТП його іншого учасника можливо у разі виникнення майнового спору з відшкодування збитків та моральної шкоди в межах цивільного судочинства України.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 12 серпня 2019 року - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                        О.М. Таварткіладзе