Постанова
Іменем України
 
04 червня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 362/5194/16
провадження № 61-13954св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , приватне підприємство «Спарта К»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Спарта К» (далі - ПП «Спарта К») та просила заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання їй та заявленим нею особам у вільному доступі (проході та/або проїзді) до належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,233 га по АДРЕСА_1 , кадастровий № 3221484005:02:016:0037 та до об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 та користуванні вказаним майном; зобов`язати відповідачів безперешкодно пропускати її та заявлених нею осіб до належної їй на праві власності земельної ділянки 0, 233 га по АДРЕСА_1 , кадастровий №3221484005:02:016:0037 та до об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що в період з 31 січня 1992 року по 28 серпня 2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 . В період шлюбу ними було набуто у власність три земельні ділянки в АДРЕСА_1 . Право власності на одну з цих земельних ділянок площею 0,233 га було оформлено на неї, а право власності на дві інші земельні ділянки площею 0,250 га та 0,075 га - на відповідача. За взаємною згодою подружжя три вищевказані земельні ділянки були використані для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, огороджені парканом в один масив, на якому зведений жилий будинок з господарськими будівлями, посаджений фруктовий сад, декоративні дерева і кущі.
Після припинення шлюбу і до недавнього часу вона мала доступ до своєї земельної ділянки та будинку, однак 22 вересня 2016 року охоронець ПП «Спарта К», яке з 2011 року згідно договору про надання послуг з охорони здійснює охорону території за адресою: АДРЕСА_1 за розпорядженням відповідача ОСОБА_2 не пропустив її до належної їй на праві власності земельної ділянки та іншого майна, співвласником якого вона є.
Справа неодноразово розглядалась судами.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 квітня 2017 року в задоволені позову відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені позовні вимоги щодо перешкоджання відповідачем ОСОБА_2 в доступі нею чи заявлених нею осіб до земельної ділянки площею 0, 233 га по АДРЕСА_1 , оскільки дана земельна ділянка фактично не виділена в натурі. Також суд визнав необґрунтованими вимоги позивача у надані їй доступу до об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що забудовником даного будинку є ОСОБА_2 .
Необґрунтованими суд першої інстанції визнав і вимоги позивача до ПП «Спарта К», мотивуючи тим, що із договору про надання послуг з охорони, укладеного 09 січня 2011 року між ОСОБА_2 (замовник) та ПП «Спарта К» (виконавець) вбачається, що останнє здійснює охорону території замовника, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що не має ніякого відношення до земельної  ділянки позивача по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим визнав позовні вимоги в цій частині також не доведеними.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 квітня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Суд касаційної інстанції виходив з того, що суди попередніх інстанцій без будь-яких доводів, що спростовують позовні вимоги позивача, встановивши, що у цій справі відповідно до будівельного паспорта на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 забудовником зазначений ОСОБА_2 , відмовили в задоволенні позову. Проте залишили поза увагою, що відповідач не надав доказів того, що майно є його особистою приватною власністю. Не врахували, що майно, набуте сторонами в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та відповідно ОСОБА_1 має рівне з позивачем право на володіння, користування і розпоряджання цим майном. Встановивши, що згідно з технічним звітом виносу в натурі меж земельних ділянок, і наявної схеми розміщення земельної ділянки, схема виносу земельної ділянки свідчать про те, що земельні ділянки позивача та відповідача ОСОБА_2 становлять один земельний масив. Судами неправильно встановлено обставини справи, не досліджено наявні в матеріалах справи докази неправомірності дій відповідачів щодо неможливості позивачем користування своєю спільною сумісною власністю подружжя. Доказів вирішення питання щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя матеріали справи не містять. Апеляційний суд не перевірив доводи апеляційної скарги, обставини справи не встановив, не навів вмотивованих аргументів на спростування будь-яких доводів позивача за відсутності відповідачів в усіх судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій, та відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідачів в матеріалах справи.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції при повторному розгляді справи
Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задоволено.
Заборонено ОСОБА_2 та ПП «Спарта К» вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання ОСОБА_1 та заявленим нею особам у вільному доступі (проході та/або проїзді) до належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0, 233 га по АДРЕСА_1 , кадастровий № 3221484005:02:016:0037 та до об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 та користуванні вказаним майном.
Зобов`язано ОСОБА_2 та ПП «Спарта К» безперешкодно пропускати ОСОБА_1 та заявлених нею осіб до належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,233 га по АДРЕСА_1 , кадастровий № 3221484005:02:016:0037 та до об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку та господарських споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 , ПП «Спарта К» на користь ОСОБА_1 по 1157,54 грн з кожного понесених витрат по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що майно, набуте сторонами в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 має рівне з відповідачем ОСОБА_2 право на володіння, користування і розпоряджання цим майном. Схема виносу земельної ділянки свідчить про те, що земельні ділянки позивача та відповідача становлять один земельний масив, а тому ОСОБА_1 має право доступу до вказаної земельної ділянки як співвласник. ОСОБА_1 доведено наявність перешкод в доступі до домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 з боку охоронної фірми ПП «Спартак К».
Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі
У липні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 через засоби поштового зв`язку подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржене рішення приймалося та весь розгляд проводився без участі відповідачів. Суть справи і оскаржуваного рішення стосується спільного сумісного майна, яке є предметом поділу в іншій справі. Підстава позову штучно змодельована, позивачу ніхто не перешкоджав «у вільному доступі» до спірних об`єктів, а заявлений спосіб захисту, спрямований не на захист права, а на свідоме і цілеспрямоване порушення прав відповідача. 
ОСОБА_2 як і інший відповідач не брали участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Позивач вказувала останню адресу відповідача ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , де відповідач не проживає з 2015 року і де мешкає саме позивач. 
Аргументи учасників справи
У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
Відзив мотивований тим, що відповідачі , будучи повідомлені судами усіх інстанцій на свої адреси реєстрації місця проживання, місцезнаходження, жодного разу не з`являлися у судові засідання, свідомо нехтуючи своїми процесуальними правами. Посилання в касаційній скарзі на «штучно змодельовані» підстави позову, ані в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в інших інстанціях не були доведені належними та допустимими доказами.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, відкрито касаційне провадження та витребувано справу. У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року відмовлено. 
У вересні 2019 року матеріали цивільної справи № 362/5194/16-ц надійшли до Верховного Суду та 12 вересня 2019 року передані судді-доповідачу.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів частково приймає доводи касаційної скарги з таких підстав.
Частиною третьою статті 368 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частин третьої-сьомої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 
Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначила в позовній заяві місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 (арк.спр.3).
Згідно з довідкою форми № 3 від 28 вересня 2016 року в будинку по АДРЕСА_3 приписаний та проживає ОСОБА_2 (арк. спр. 7).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року справу призначено до розгляду на 22 травня 2019 року з викликом осіб, які беруть участь у справі. 
Судом апеляційної інстанції судові повістки за адресою: АДРЕСА_3 , не направлялись; але направлялися ОСОБА_2 судові повістки про розгляд справи 22 травня 2019 року, 19 червня 2019 року на адресу  АДРЕСА_1 , однак вони були повернуті «за закінченням встановленого строку зберігання» (арк. спр.143). 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507 цс 18) зроблено висновок, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».
В подальшому судове засідання апеляційним судом призначалося на 19 червня 2019 року. Відповідачі викликалися в суд через повідомлення опубліковане на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду 23 травня 2019 року (арк. спр. 155).
Вказані обставини враховані судом і зазначені у постанові Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року. При цьому апеляційний суд виходив з того, що відповідачі у справі були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на сайті «Судова влада України».
Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. 
Враховуючи, що в матеріалах справи були наявні відомості щодо місця проживання (перебування) відповідача, повідомлення про розгляд справи, призначений на 19 червня 2019 року, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України не є належним. 
Таким чином, відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції.
В касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вказав, що відповідач не був повідомлений про судовий розгляд справи та суд розглянув справу без участі відповідача або його представника.
За змістом статті 401 ЦПК України при попередньому розгляді справи суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
Відповідно до пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. 
Висновки Верховного Суду
Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                              І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат